УХВАЛА
 
11 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 331/6707/15
провадження № 61-44783 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянувши клопотання ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , про витребування доказів, розгляд в судовому засіданні з викликом сторін справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2018 року Шмирін О. В., який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі, зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2017 року та постанови апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року до закінчення їх перегляду в судовому порядку.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2020 року дану справу призначено до судового розгляду.
 
У касаційній скарзі наявні клопотання про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін та витребування доказів.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Питання про необхідність виклику учасників справи для надання пояснень вирішує суд. 
 
Підстави для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відсутні, оскільки немає необхідності виклику учасників справи для надання пояснень в даній справі.
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України, відповідно до яких він здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про витребування доказів на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо встановлення обставин та оцінки доказів, які не були встановлені та досліджені судом, а отже, не може витребовувати нові докази.
 
Враховуючи наведене та те, що суд касаційної інстанції нових доказів не досліджує та фактичних обставин не встановлює, у задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 400, 402 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , про витребування доказів, розгляд в судовому засіданні з викликом сторін справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                        В. І. Крат
 
Судді                                                                                     Н. О. Антоненко
 
      І. О. Дундар
 
                                                                                                В. І. Журавель
 
                                                                                                Є. В. Краснощоков