Справа № 461/135/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/194/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Галин В. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 березня 2020 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Галина В. П. 
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
прокурора – Вітковської І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адмінстратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. у дохід держави.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривні 40 копійок.
Згідно цієї постанови ОСОБА_1 , будучи проректором з адміністративно господарської роботи Львівської Національної музичної академії ім. М.Лисенка, являючись, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Цю постанову оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2020 року та закрити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог апелянт покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
       Вказує, що відповідно до п.8 ч.1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 серпня 2016 року № 1700-VІІ, рішення НАЗК від 14 серпня 2016 року № 1 «Про початок діяльності НАЗК», рішення НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контроль та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» № 56 від 10 лютого 2017 року до повноважень НАЗК належать здійснення в порядку визначеному цим Законом, контролю та перевірка декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларації, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІІ НАЗК проводить контроль щодо своєчасності подання декларації, який згідно п.5 розділу 1 зазначеного Порядку № 56 здійснюється через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана із здійсненням такої функції, та автоматично засобами відповідного програмного забезпечення.
       
       Зазначає, що відповідно до п.2 розділу 2 Порядку № 56 НАЗК здійснює контроль  щодо своєчасного подання декларацій на підставі інформації, що надходить до НАЗК від правоохоронних органів. Отже, органи Національної поліції мають право у разі  отримання інформації про вчинення корупційного правопорушення або самостійного виявлення правопорушення звернутись із відповідною інформацією до НАЗК. Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення на підтвердження факту правопорушення відсутнє письмове повідомлення із НАЗК.
       Наголошує, що відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 зазначено, що вчинення діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП через необережність виключає притягнення особи до відповідальності. Орган, який складає протокол про адміністративне правопорушення повинен довести на наявність у діях особи умислу на несвоєчасне подання електронної декларації. Крім цього, відповідно до п. 5 розділу 2 Порядку №56, якщо встановлено, що суб`єкт несвоєчасно подав декларацію, НАЗК направляє такому суб`єкту лист із проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації.
Покликається на положень п.3 ст. 12 органи Закону України «Про запобігання корупції» від 14 серпня 2016 року № 1700-VІІ, п. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІ та вважає, що органи Національної поліції України не належать до суб`єктів, які наділені правом контролю щодо своєчасності подання декларацій суб`єктами декларування та самостійно виявляти факти корупційного правопорушення. Посадові особи правоохоронних органів здійснюючи перевірку суб`єкта декларування та складаючи протокол без відповідного звернення НАЗК виходять за межі своїх повноважень, всупереч вимогам чинного законодавства. 
Розглянувши матеріали справи № 461/135/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
ОСОБА_1 , будучи проректором з адміністративно господарської роботи Львівської Національної музичної академії ім. М.Лисенка, являючись, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік в період з 00:00 год. 01.01.2018 року до 00:00 год. 01.04.2018 року.
Проте, згідно з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,  ОСОБА_1  подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, 06.04.2018 року о 13:42 год., тобто несвоєчасно.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 19 від 03.01.2020 р. (а.с. 2-6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 9); даними скріншоту з офіційного сайту НАЗК (а.с. 10-12) та іншими матеріалами справи.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі фактично не оспорює той факт, що несвоєчасно подав декларацію як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік. 
В поданій апеляційні скарзі апелянт покликається на те, що правоохоронні органи не мають право здійснювати перевірку суб`єкта декларування, а також не мають право складати за цим фактом протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Такі твердження ОСОБА_1 апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи із наступного. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, а не за недостовірність інформації зазначеної у цій декларації. Отже, у даному випадку, не проводилась перевірка суб`єкта декларування, а лише було виявлено факт несвоєчасного подання ним декларації, що входить до компетенції правоохоронних органів, зокрема Управління стратегічних розслідування у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції.
Окрім цього, суд першої інстанції, вірно врахувавши положення п.п. 1 п.1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, яким передбачено право органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати адміністративних протоколів за ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП, прийшов до обґрунтованого висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою на це особою - оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом Сміюхом Ю.О.
Разом з тим, ч. 3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Згідно з п.7 ст.247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
У протоколі про адміністративне правопорушення від 03 січня 2020 року зазначено, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є 06 квітня 2019 року, а датою виявлення правопорушення є 03 січня 2020 року.
З таким апеляційний суд не погоджується зважаючи на таке.
Датою вчинення адміністративного правопорушення у цьому випадку є 01 квітня 2018 року – день до наступлення, якого у ОСОБА_1 був обов`язок подати декларацію за 2017 рік.
Що стосується дати виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, то нею слід вважати день опублікування декларації на офіційному веб-сайті НАЗК, тобто у передбаченому законом спеціально для контролювання майнового стану суб`єктів відкритому джерелі, належному до того ж антикорупційному правоохоронному органу.
Результат пошуку цієї інформації у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування показав, що днем опублікування декларації ОСОБА_1 за 2017 рік на офіційному веб-сайті НАЗК є 06 квітня 2018 року (а.с. 63).
Днем закінчення передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 06 липня 2018 року. 
Отже, апеляційним судом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено поза межами трьохмісячного терміну з дня виявлення адміністративного правопорушення.
Оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження в ній підлягало закриттю. Накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за межами цього строку є незаконним.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП скасувати та провадження у справі закрити на підставі ч.3 ст.38 КУпАП.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Галин В.П.