ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/485/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/247/14-ц Категорія:  	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12 березня 2020 року :Черкаський  апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                          Чуйко А.В.                                       

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Позарецької С.М., у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и в :

       У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заява обґрунтована тим, що 21 травня 2007 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №104п-2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 16000 доларів США, строком до 18 травня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13% річних для придбання легкового автомобіля.
       У зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов’язань, ПАТ«Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості і рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року у справі №711/247/14-ц, яке набрало законної сили, позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 17629,24 доларів США та 2838 гривень 83 копійки судового збору.
       На виконання вищезазначеного судового рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси 13 вересня 2016 року видано виконавчий лист №711/247/14-ц.
       07 лютого 2018 року ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 уклали договір №227 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, який посвідчений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської нотаріальної контори Мазур О.Ю. та зареєстрований в реєстрі під номером 11-88.
       Відповідно до умов вказаного договору, ПАТ «Брокбізнесбанк» відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку вимоги, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених договором, права вимоги банку до позичальників, в тому числі ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, заявник просив суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року у цивільній справі №711/247/14-ц на ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено. 
Замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року у справі № 711/247/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (код ЄДРПОУ 19357489, м.Київ, пр. Перемоги, 41) за кредитним договором №104п-2007: боргу по основному зобов`язанню - 16000 доларів США, борг за відсотками 1629,24 доларів США, а всього 17629,24 доларів США, що еквівалентно 140910 гривень 52 копійки станом на 28 листопада 2013 року, а саме, із стягувача Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (код ЄДРПОУ 19357489, м. Київ, пр.Перемоги, 41) на нового стягувача  ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).
Судове рішення мотивовано тим, що підставою заміни сторони виконавчого провадження є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав та обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Згідно з договором про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги банк відступив шляхом продажу новому кредитору ОСОБА_2 належні банку, а новий кредитор набув в обсязі та на умовах визначених договором права вимоги банку до позичальників - боржників, в тому числі ОСОБА_1 .
       Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні заяви ОСОБА_2 . 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до умов договору № 227 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 07 лютого 2018 року моментом набуття новим кредитором прав по основним договорам (кредитні, забезпечувальні) є момент оплати вартості прав, що відступають від банку до нового кредитора, саме на підставі протоколів відкритих торгів (аукціонів), а тому єдиними належними доказами переходу права вимоги від банку до громадянина ОСОБА_2 є протоколи торгів та інші банківські (в тому числі платіжні) документи про зарахування грошових коштів в сумі 2150000 гривень 01 копійка, проте вказані документи в матеріалах справи відсутні. Отже, станом на час винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 03 грудня 2019 року – відсутні підстави для переходу права вимоги від банку до ОСОБА_2 по договорах, що укладені з ОСОБА_1 та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення судом заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. 
У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що договором передбачено момент набуття ним чинності, який визначений його підписанням та нотаріальним посвідченням, тому вважає, що до нього перейшли права та обов`язки кредитора.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. 
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. 
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 травня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №104п-2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 16000 доларів США, зі сплатою 13% відсотків річних з кінцевим терміном повернення 18 травня 2012 року ( т.1 а.с. 8-11).
У зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань, ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з відповідним позовом і рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року , яке набрало законної сили, позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 17629,24 доларів США та 2838,83 гривень судового збору (т.2 а.с. 35-40).
На виконання цього судового рішення 13 вересня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист №711/247/14-ц (т.3 а.с. 74).
Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що  у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
07 лютого 2018 року ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 уклали договір №227 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, який посвідчений державним нотаріусом П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №11-88 (т. 3 а.с.75-79)
Відповідно до частини 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до умов п. 1.1. договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, сторони погодилися, що за своєю правовою природою цей договір є правочином з передання банком шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги). 
За цим договором, в порядку та на умовах визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у Додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов’язки боржників або які зобов’язані виконати обов’язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень, додатків до них, згідно реєстру у Додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (п. 2.1. договору).
Згідно з п. 2.2. договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1 цього договору, набуває наступні права кредитора за основними договорами: право вимагати належного виконання боржниками зобов’язань за основними договорами щодо сплати боржниками грошових коштів у сумах, вказаних в Додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов’язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами, право вимагати та отримувати платежі за гарантією (якщо така видавалась), відшкодування за договором страхування, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора вказаний в Додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги. До нового кредитора не переходить право на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надані банку відповідно до умов основних договорів.
Конструкція вказаного пункту та застосування в ньому такого словосполучення як «але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1 цього договору» дозволяє стверджувати, що набуттю права кредитора обов`язково передує виконання ОСОБА_2 умов п.4.1 договору, а відтак, така обставина підлягає доказуванню.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 3,4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Однак ні  ОСОБА_2 , ні іншими учасниками до суду першої інстанції доказів які підтверджували б отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього договору надано не було, а відтак ОСОБА_2 несе і ризик відмови в задоволенні поданої заяви.
Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Подаючи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 долучив також письмові докази, які суд апеляційної інстанції не може прийняти, оскільки доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції надано не було.
Більше того, подавши заяву про заміну сторони виконавчого провадження Журбас Д.В., 4 грудня 2019 року, подав клопотання про її розгляд без його участі та в судові засідання не з`являвся, що додатково свідчить про відсутність будь-яких поважних причин неподання ним доказів до суду першої інстанції.
Аналогічні висновки щодо подачі доказів в суді апеляційної інстанції викладені в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі №761/33202/16-ц.
Таким чином ОСОБА_2 не доведено та обставина, що до нього перейшло право вимоги за укладеним кредитним договором, а відтак відсутні і підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.
Суд першої інстанції вказані обставини не врахував, а тому помилково прийшов до висновку про задоволення поданої заяви.
Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення яким:
В задоволенні заяви  ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений  12 березня 2020  року.      
Судді