ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10491/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року (суддя Лозицька І.О., повний текст складено 27.01.2020р.) у справі №160/10491/19 за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,- 

                                                             в с т а н о в и В :
       
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами№ ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 від 23 квітня 2019 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 375 570,00 грн. (триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят гривень 00 коп.).
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставність висновків органу державного контролю щодо порушення законодавства про працю, в частині не здійснення індексації заробітної плати працівникам та не виплати заробітної плати у підвищеному розмірі за роботу у святкові дні. З цього приводу позивач зазначав те, що відповідачем не було визначено базового місяця, з якого має бути здійснена індексація заробітної плати, у зв`язку з чим відповідач дійшов безпідставного висновку про наявність у позивача обов`язку нарахувати та виплати праці нивкам індексацію заробітної плати у грудні 2018 року. Також позивач вказував на те, що відповідачем не було враховано його пояснення та наданні докази щодо допущеної помилки у табелях робочого часу щодо роботи працівників у святкові дні. З цього приводу позивач також посилався на те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена з порушенням Порядку №509, так як відповідачем не дотримано вимог п. 6 Порядку №509 щодо належного повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості надати пояснення та докази, які могли бути враховані відповідачем. 
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи дійшов висновку про те, що позивачем допущено порушення законодавства про працю, в частині недотримання мінімальних державних гарантій, у зв`язку з чим відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції.
Відносно аргументів позивача про неповідомлення його відповідачем про час та місце розгляду справи, суд першої інстанції вказав на те, що законодавством не встановлено обов`язку відповідача контролювати час отримання позивачем Рішення про розгляд справи про накладення штрафу. При цьому суд виходив з того, що оскільки встановлені обставини у справі свідчать про направлення на адресу позивача повідомлення про час та місце розгляду справи, то відповідач міг розглянути справу за відсутності позивача, не враховуючи того, чи був фактично повідомлений позивач про розгляд справи чи ні.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкцій. Фактично позиція позивача полягає у необґрунтованості такої постанови відповідача через неврахування останнім усіх обставин справи та неповідомлення позивача про час та місце розгляду такої справи, чим позивача фактично було позбавлено можливості надати пояснення та докази, які могли бути враховані відповідачем. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі інформації, наданої листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 28.12.2018 року №31331/05-05/26 щодо роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної, за № ДН – 1899 внесення до Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, відповідно до Наказу від 01.04.2019 року № 387 І “Про призначення інспекційного відвідування”, направлення на проведення інспекційного відвідування від 02.04.2019 року № 189, проведено інспекційне відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про працю у позивача з питань оформлення трудових відносин.
За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН1899/1752/АВ від 03.04.2019 року (надалі – Акт), відповідно до якого встановлено порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України “Про оплату праці”, п. 4 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення” затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 щодо не проведення індексації заробітної плати, ч. 1,2 ст. 107 КЗпП України щодо не проведення оплати за роботу у святкові і неробочі дні у подвійному розмірі.
За наслідками інспекційного відвідування винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН1899/1752/АВ/П від 03.04.2019 року.
Позивач, не погоджуючись з висновками інспекційного відвідування, викладених в Акті, подав на адресу відповідача заперечення від 05.04.2019 року до акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН1899/1752/АВ від 03.04.2019 року.
Листом від 09.04.2019 року № 834/4.1-12 “Щодо надання відповіді на заперечення”, відповідач повідомив позивача, що заперечення позивача до Акту не підлягають розгляду, оскільки позивачем, як суб`єктом господарювання акт інспекційного відвідування було підписано в останній день проведення інспекційного відвідування 03.04.2019 року без зауважень, на виконання п. 24 Порядку № 295, позивачеві як суб`єкту господарювання оформлено припис від 03.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/П про усунення виявлених порушень до 19.04.2019 року, один примірник якого підписано ФОП ОСОБА_1 , про що свідчить підпис останнього.
11.04.2019 року відповідачем було прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН1899/1752/АВ/МГ та призначено розгляд справи на 23.04.2019 року.
23.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376, відповідно до якої, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 375    570,00 грн.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р.
Відповідно до п.6 Порядку (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови) про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Згідно із п.7 Порядку (в тій же редакції) справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
Таким чином, право суб`єкта господарювання або роботодавця буди присутнім при розгляді справи кореспондується з обов`язком органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання або роботодавця про розгляд справи. При цьому, справу може бути розглянуто без участі суб`єкта господарювання або роботодавця виключно за умови коли їх було проінформовано про розгляд справи.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що розгляд справи, за наслідками чого на позивача було накладено спірні штрафні санкції, відбувся 23.04.2019р.
В якості повідомлення позивача про розгляд справи 23.04.2019р. відповідачем надано Список згрупованих поштових відправлень та копію фіскального чеку, згідно якого 15.04.2019р. на адресу позивача було направлено Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 11.04.2019р., в якому зазначено час та місце розгляду справи.
Але вказані докази можуть підтверджувати позицію відповідача лише в частині того, що таке Рішення було направлено на адресу позивача, але не підтверджують того, що вказане Рішення було фактично отримано позивачем чи його представником, оскільки в матеріалах справи відсутнє поштове повідомлення яке про такий би факт свідчило.
Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про належне повідомлення позивача про розгляд справи.
Фактично таких же висновків дійшов і суд першої інстанції, але останній зазначив те, що до обов`язків відповідача не входить контроль фактичного отримання особою повідомлення про час та місце розгляду справи.
Але такі висновки суду першої інстанції не узгоджуються з положеннями Порядку №509, яким імперативно передбачено те, що справу може бути розглянуто без участі суб`єкта господарювання або роботодавця виключно за умови коли їх було проінформовано про розгляд справи.
З огляду на встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що рішення відповідача про застосування штрафних санкцій прийнято з порушенням прав позивача бути присутнім під час розгляду справи і, відповідно, з порушенням його права на участь у процесі прийняття рішення. Тобто, таке рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єкта владних повноважень та які визначені п.9 ч.2 ст.2 КАС України.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі №160/10491/19 – скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 від 23 квітня 2019 року – визнати неправомірною та скасувати.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 28.05.2020р.
Повний текст постанови складено 29.05.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк