Справа № 348/2368/18 
Провадження № 22-ц/4808/257/20
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я. 
Суддя-доповідач Василишин 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                         Максюти І.О., Матківського Р.Й. 
секретаря                        Маслей А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ КБ “ПриватБанк” на рішення Надвірнянського районного суду від 02 грудня 2019 року у складі судді Міськевич О.Я., ухвалене у м.Надвірна, у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банкіських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.03.2011 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 2060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті, складає договір. Це підтверджується його підписом у анкеті-заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Згідно п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору ліміт та його зміна встановлюється за рішенням та ініціативою Банку. Умови та правила надання банківських послуг опубліковано публічно невизначеному колу осіб на офіційному сайті позивача. Позичальник погодився на укладення договору приєднання у визначеній формі та спосіб підписання. Банк надав відповідачу набір засобів доступу до картрахунку та до пристроїв самообслуговування.
Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 30.09.2018 року утворилася заборгованість в сумі 25207,11 грн., з них:
- 2280,00 грн. – заборгованість за кредитом;
- 19350,58 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1900,00 грн. – заборгованість за пенею та комісією;
- 500,00 грн. – штраф (фіксована частина);
- 1176,53 грн. штраф (процентна частина), які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати.
Рішенням Надвірнянського районного суду від 02 грудня 2019 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2280 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 25.03.2011 року, а також 159 грн. 46 коп. сплаченого судового збору.
АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду в частині не задоволених позовних вимог подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Посилаючись на ст.ст.633,634,640 ЦК України, аплянт вказав, що між банком та ОСОБА_1 був укладений договір приєднання. Згідно заяви відповідача останній висловив згоду на оформлення договору, бажання отримати кредитну карту “Універсальну” та своїм підписом засвідчив про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку.
Апелянт вважає, що відповідач використовуючи кредитні кошти та частково погашаючи заборгованість за кредитом, підтвердив укладення кредитного договору із Банком на відповідних умовах. 
Відповіднодо висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 28.03.2019 по справі №428/2873/17 саме посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.
Відтак, відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах і правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Апелянт також не згідний з висновком суду про те, що банк не погодив відповідні умови кредитування щодо сплати відсотків із відповідачем, так як крім заяви, відповідач підписав також доідку про умови кредитування з використанням кредитної картки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”.
Довідка підписана відповідачем і у ній вказано: тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом – 2,5% в місяць (30% річних), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за знаття готівки, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням більше, ін.
Відтак апелянт вважає, що вказана довідка підтверджує, що відповідач був проінформаваний про умови кредитування щодо сплати процентів, пені та штрафів за договором. В обгрунтування своєї позиції апелянт посилається на постанови апеляційних судів.
Апелянт також не погоджується з посиланням суду першої інстанції на правову позицію Великої Палати Верхового Суду від 03.07.2019 року №342/180/17, оскільки вказана позиція висловлена в конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погоджені між сторонами у належний спосіб.
У спірному ж випадку, наявний доказ – підписана відповідачем довідка про умови кредитування, що підтверджує ознайомлення відповідача з умовами кредитування, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Рішення суду про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом суперечить положеням ст.ст.1048, 1054 ЦК України.
Так само аплянт не згідний з відмовою суду стягнути пеню та штрафи, оскільки такі санкції передбачені у довідці про умови кредитування, яка підписана відповідачем.
З наведених підстав, апелянт просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала повністю, просила її задоволити.
Відповідач скаргу не визнав, просив залишити рішення першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги банку.
Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов та стягуючи тіло кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті - заяві позичальника ОСОБА_1 від 25.03.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом, обгрунтовуючи таку вимогу крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.06.2011 року, Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua. Однак, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У довідці, підписаній відповідачем, відсутні встановлений строк повернення кредитних коштів та відповідальності за його порушення, між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. При цьому суд зіслався на постанову Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Оскільки рішення Надвірнянського районного суду від 02 грудня 2019 року оскаржується тільки в частині не задоволених позовних вимог, то апеляційний суд переглядає дане рішення тільки в цій частині. В іншій частині рішення суду не переглядається.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на наступне.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банкіських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.03.2011 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 2060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1500,0 грн.(а.с. 11).
Апелянт (позивач) стверджує, що заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку становить між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а також, те, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ .
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна”, 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN50000042930498 (а.с.12). У довідці вказано: 
тип картки - MasterCardMass;
тип кредитної лінії – відновлювальна;
пільговий період– до 55 днів (валюта рахунку – UAH);
базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) –UAH 2,5%;
розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) – 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.вартості і не більше залишку заборгованості;
термін внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітним;
пеня за невчасне погашення заборгованості;
штраф при порушенн ітермінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів – 500 грн.+ 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених платежів і комісій.
Із посиланням на вказані обставини, а також на те, що відповідач належним чином не виконував умови договору, банком надано розрахунок заборгованості станом на 30.09.2018 року утворилася заборгованість в сумі 25207,11 грн., з них:
- 2280,00 грн. – заборгованість за кредитом;
- 19350,58 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1900,00 грн. – заборгованість за пенею та комісією;
- 500,00 грн. – штраф (фіксована частина);
- 1176,53 грн. штраф (процентна частина), які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
Встановлено, що 25.03.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку і таким чином уклав із банком договір про надання банківських послуг, за умовами якого отримав кредит у розмірі 1500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11).
Відповідача було ознайомлено з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується його підписом на довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно з якою базова процентна ставка в місяць становить 2,5% на залишок заборгованості, а також встановлено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 12).
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема нараховані проценти за користування кредитом, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафи за порушення термінів платежів.
Встановивши, що сторони обумовили в письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами. 
Як вказано вище, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставка в місяць встановлена у розмірі  2,5% на залишок заборгованості, тобто 30% річних.
Разом з тим визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 19 350,0 грн, суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а саме базова ставка за процентами за користування кредитними коштами, зазначена у довідці становить 2,5 % на місяць (тобто 30% на рік), проте із розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались відсотки як у передбаченому розмірі (за період з 25.03.2011 року по 29.08.2014 року), так і у підвищеному розмірі (за період з 01.09.2014 року по 30.06.2018).
Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню виходячи з процентної ставки 2,5 на місяць (30% річних) за період з 25.03.2011 року по 30.06.2018 року (термін чакінчення дії кредитної картки згідно довідки АТ КБ “ПриватБанк”. Наданої суду з клопотанням від 03.03.2020 року).
Розрахунок відсотків, які підлягають стягненню за ставкою 30% річних за період з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року апеляційний суд здійснює за формулою: 
Т * 30% * Д / 360 = П, де:
Т- (залишок заборгованості за тілом кредиту за відповідний);
30% річних – процентна ставка на рік згідно довідки про умови кредитування;
Д – кількість днів у відповідному місяці і році, коли мала місце заборгованість за тілом кредиту;
360 – дні у році, оскільки згідно довідки про умови кредитування базова відсоткова ставка в місяць 2,5% нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році;
П – проценти.
Так, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.9), за період з 01.09.2014 року по 10.09.2014 року залишок заборгованості за тілом кредиту становить 667,27 грн.; вказаний залишок заборгованості у даному періоді мав місце 9 днів. Відтак, з розрахунку 30% річних, розмір процентів, які підлягають стягненню за період з 01.09.2014 року по 10.09.2014 року становить 5,0 грн. (667,27 * 30% *9 /360).
В аналогічний спосіб апеляційним судом обчислено розмір відсотків за наступні періоди до 30.06.2018 року та отримано загальний розмір відсотків, які підлягають до стягнення з відповідача до стягнення, а саме: 1680,59 грн.
Щодо вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача комісії,пені та штрафів, апеляційний суд виходить з наступного.
Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони погодили відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, та штрафів за порушення термінів платежів – 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с. 16).
З довідки також вбачається, що комісія за кредитне обслуговування відсутня, а комісія за зняття власних коштів становиь 1% від суми операції.
Однак, у позовній заяві позивач визначив розмір пені та комісії однією сумою – 1900,0 грн., не розмежувавши окремо розмір пені та комісії та не вказавши підстав для стягнення. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не дає суду можливості встановити підстави і порядок нарахування цих платежів.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.         
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення – строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають лише 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1176,53 грн. штрафу (процентна частина).
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафами слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 19 350 грн. 58 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 1176грн. 53 коп. - штраф (процентна частина). В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу АТ КБ “ПриватБанк” задоволити частково.
Рішення Надвірнянського районного суду від 02 грудня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафами – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Надвірнянським РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 25.02.1997 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1 «Д»; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 50, МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570) 1680 грн. 59 коп. (тисяча шістсот вісімдесять гривень п`ятдесять дев`ять копійок) – заборгованості за процентами за користування кредитом; 500,00 грн (п`ятсот гривень) – штраф (фіксована частина); 1176грн. 53 коп. (тисяча сто сімдесять шість гривень п`ятдесять три копійки) - штраф (процентна частина).
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Надвірнянським РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 25.02.1997 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1 «Д»; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 50, МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570) 394,0 грн. судового збору, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також 591,0 грн. судового збору, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                        Василишин Л.В.
Судді:                                                                        Максюта І.О.
                                                                        Матківський Р.Й.