ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року	Львів	Справа № 817/662/18 пров. № А/857/3518/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді –                                     Макарика В.Я.

суддів –                                                          Шавеля Р.М., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Друзенко Н.В., м. Рівне) у справі №817/662/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

                                                       В С Т А Н О В И В:          

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення певних дій.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року позов задоволено повністю.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року, апеляційну скаргу Міністерства оборони Українина рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 у справі 817/662/18 повернуто особі, яка її подала. Відповідно до цього рішення суду першої інстанції набрало законної сили 22 серпня 2018 року.
Постановою Верховного суду в складі колегії суддів касаційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у справі №817/662/18 без змін.
Постановою Верховного суду в складі колегії суддів касаційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №817/662/18 скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі каліцтва та інвалідності особи, звільненої з військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та підпункту 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 як інваліду ІІІ групи з 01.05.2014, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016, зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. А рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати Міністерству оборони України висновок та відповідні документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом №2011-XII та Порядком №975, наказом Міноборони України №530 від 14.08.2014 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності залишено без змін.
19 листопада 2019 року Міністерство оборони України подало до суду першої інстанції заяву про поворот виконання судового рішення в справі №817/662/18. Заява мотивована тим, що Міністерство оборони України, не погоджуючись з рішенням суду і маючи переконання у тому, що ОСОБА_1 не має права на отримання грошової допомоги, діючи, як добросовісний учасник судового процесу, на виконання судового рішення виплатило позивачу через ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 182700 грн., про що свідчить витяг з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №289-АГД від 28.11.2018 «Про виплату грошової допомоги» та копія платіжного доручення № 2168 від 29.11.2018.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення в справі №817/662/18 відмовлено повністю.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив відповідач Міністерство оборони України та вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про поворот виконання рішення у повному обсязі.
Представник Рівненського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, хоча Рівненський ОВК належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої  статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача Міністерства оборони України, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 381 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ .
Відповідно до вказаної норми, поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За правилами статті 40 цього Закону, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За частиною четвертою цієї статті грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 16 цього ж Закону прямо передбачено, що у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - військовослужбовцю виплачується гарантована державою виплата (одноразова грошова допомога), що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Врахувавши зазначене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що хоч і передбачена статтею 16 Закону одноразова грошова допомога формально і не входить складу додаткових видів грошового забезпечення, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, однак на таку виплату в повній мірі поширюється дія статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України, позаяк така виплата нерозривно пов`язана з відносинами військової служби, яка за відповідною процесуальною нормою прямо віднесена до публічної служби.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання рішень судів першої та апеляційної інстанцій, відповідно до платіжного доручення №2168 від 29.11.2018 позивачу перераховано грошові кошти в сумі 182700 грн.
Слід зазначити, що Верховним Судом судові рішення, на виконання яких позивачеві сплачені кошти, були частково скасовані. Висновки Верховного Суду не ґрунтуються на тому, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №817/662/18 були обґрунтовані на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Не містять таких доказів і матеріали справи, що у свою чергу, виключає можливість повороту виконання даного судового рішення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заява Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення в порядку статті 380 КАС України є передчасною, оскільки рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі каліцтва та інвалідності особи, звільненої з військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та підпункту 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 як інваліду 3 групи з 01.05.2014, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016, зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 скасовано та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Однак вказані вище рішення судів першої та апеляційної інстанції не скасовано повністю, оскільки в частині позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати Міністерству оборони України висновок та відповідні документи щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом №2011-XII та Порядком №975, Наказом Міноборони України №530 від 14.08.2014 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності Верховним Судом при перегляді залишено без змін.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, розглядаючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
          
                                                   П О С Т А Н О В И В:             

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у справі №817/662/18 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з урахуванням пункту 3 розділу VI “Прикінцевих положень” Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	Р. М. Шавель 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Повне судове рішення складено 11 червня 2020 року.