Номер провадження: 22-ц/813/615/20 
Номер справи місцевого суду: 522/10542/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С., 
при секретарі – Чепрас А.І.,

розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року про залишення заяви без розгляду (одноособово суддя Домусчі Л.В.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військово-лікарська комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» про встановлення факту отримання травми під час виконання бойового завдання,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
20.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою у порядку окремого провадження, заінтересована особа: ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області в особі Військово–лікарської комісії (далі-ВЛК), про встановлення факту отримання травми під час виконання бойового завдання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 року заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.
ОСОБА_1 не погодився із ухвалою суду від 19.09.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає: 
Наказом ГУМВС України в Одеській області від 14.05.2014 року № 300 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду міліціонера батальна патрульної служби міліції особливого призначення (далі-БПС МОП) «ШТОРМ» ГУМВС України в Одеській області. В період з 19.06.2014 року по 31.07.2014 року та з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні в зоні проведення антитерористичній операції.
29.08.2014 року, під час несення служби на блокпосту в с. Георгиївка, Лутугинського району Луганської області, в результаті обстрілу та вибухів, ОСОБА_1 отримав поранення, що підтверджується довідкою від 30.10.2015 року. У подальшому, працівники БПС МОП «ШТОРМ» ГУМВС України в Одеській області залишили позиції в с. Георгіївка і 30.08.2014 року передислокувались до м. Сватове Луганської області, у зв`язку з чим заявник не мав можливості звернутися до медичного закладу, звернувся до фельдшера ОСОБА_2 , який надав первинну медичну допомогу та встановив діагноз: контузійне поранення.
19.09.2014 року особовий склад БПС МОП «Шторм» ГУМВС України в Одеській області вирушив до місця постійної дислокації (м. Одеса) і 20.09.2014 року, рухаючись по автодорозі «Р73 Дніпропетровськ-Нікополь» на 49 км = 600 м., водій автобуса, на якому їхав заявник, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. 22.09.2014 року заявник звернувся до ЛзП СМЗ ГУМВС України в Одеській області де йому надали медичну допомогу, встановили попередній діагноз: забиття лівого гомілковостопного суглобу, потиличної ділянки голови, грудної клітини.
Посадовими особами ГУМВС України в Одеській області проведено службове розслідування і 26.09.2014 року, за результатами розслідування ГУМВ України в Одеській області, затверджено висновок службового розслідування, складені Акти форми Н-1*, та форми Н-5*, якими встановлено і визнано, що тілесні ушкодження у вигляді забиття лівого гомілковостопного суглобу, потиличної ділянки голови, грудної клітини, отриманні 20.09.2014 року ОСОБА_1 у період проходження служби в ОВС, при виконанні службових обов`язків. 30.10.2015 року комісія МВС видала свідоцтво про хворобу заявника № 898/2.
06.11.2015 року, на підставі свідоцтва про хворобу, наказом ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 р. № 920 о/с, ОСОБА_1 , відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України УМВС України, звільнено у запас Збройних Сил за п. 63 «б» (через хворобу). В наказі № 920 о/с невірно визначено вислугу років і наказом ГУМВС № 1611 о/с від 04.11.2015 року внесені відповідні зміни.
Після звільнені з органів МВС, заявнику встановлено 3 групу інвалідності та встановлено 60% втрати професійної працездатності. Під час чергового проходження огляду в Медико-соціальній експертній комісії (далі - МСЕК) у вересні 2017 року заявнику встановлена 2 група інвалідності та визначено 80% втрати професійної працездатності і видано посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 . 
Під час повторного проходження огляду у МСЕК заявнику повідомили, що у свідоцтві про хворобу № 898/2 від 30.10.2015 року не визначено, що травму 29.08.2014 року отримано під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, а тому не має підстав для встановлення причинного зв`язку отримання травми в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків.
21.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою про проведення додаткового службового розслідування щодо отримання травми 29.08.2014 року і 22.04.2019 року складено новий висновок службового розслідування. 30.04.2019 року ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області складені нові Акти ОСОБА_3 Н-1 та форми Н-5, які зазначають, що: «Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, контузії головного мозку, двосторонньої сенсоневральної туговухості 1-2 ст., отримані 29.08.2014 року… ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС, при виконанні службових обов`язків при обставинах пов`язаних з участю в антитерористичній операції, здійсненням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України».
Після отримання висновку службового розслідування від 21.04.2019 року та Актів Фоми ОСОБА_4 -1 і форми Н-5 від 30.04.2019 року, у травні 2019 року заявник звернувся до голови ВЛК із заявою про внесення змін та доповнень у свідоцтво про хворобу № 898/2 від 30.10.2015 року, відповідно до висновку службового розслідування від 22.04.2019 року та Актів Форми Н-1 и Н-5 і наказу МВС України № 285 від 03.04.2017 року. 23.05.2019 року заявник отримав відповідь голови ВЛК від 22.05.2019 р. № 33/36-9-К про неможливість встановлення факту отримання контузії і причинного зв`язку травми при обставинах, пов`язаних з участю в антитерористичній операції.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 719 “Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», із змінами внесеними згідно з Постановами КМУ № 119 від 21.02.2017 р., № 763 від 11.10.2017 р., № 213 від 28.03.2018 року, передбачено грошову компенсацію інвалідам 2-ї групи з числа учасників АТО.
Оскільки для отримання грошової компенсації, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до постанови КМУ від 19.10.2016 року № 719 та п.п. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, необхідно встановлення факту отримання заявником травми (захворювання) під час виконання бойового завдання у зоні проведення антитерористичної операції в АТО, заявник звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд неправильно застосував абз.3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, зазначивши, що існує спір про право.
Заявник не має іншої можливості підтвердити факт отримання ним 29.08.2014 року травми (захворювання) під час виконання бойового завдання по захисту України, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
ОСОБА_5 має право на захист свого права в суді з огляду на вищезазначене, а також в сенсі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom) від 15.11.1996 року та «Іванов проти України» від 5.04.2005 року.
У відзиві на скаргу голова ВЛК зазначив:
Причинний зв`язок травми (захворювання) комісією виноситься на підставі достовірних первинних медичних документів і матеріалів службового розслідування. При проходженні медичної (військово-лікарської комісії) ОСОБА_1 у жовтні 2015 року надав довідку, підписану фельдшером БСП БОП «Шторм» ОСОБА_2 , що внаслідок вибуху 29.08.2014 року заявник отримав «контузійне поранення». При розгляді питання причинного зв`язку комісія керувалася певними критеріями, зокрема, діагноз «контузійне поранення» абсурдний, оскільки поранення означає травму з порушенням шкіряних покровів і органів, а контузія (з лат. забій) це механічне пошкодження тканин без порушення цілісності шкіряних покровів. У довідці фельдшера будь-які хворобливі зміни в стані здоров`я, які б вказували на контузію заявника не зазначені і не вказано яка первинна медична допомога надавалась заявнику.
Крім того, з матеріалів службового розслідування видно, що підрозділ, в якому проходив службу ОСОБА_1 вже на наступний день (30.08.2014 року) був передислокований у м. Сватове, де заявник знаходився 10 днів до 20.09.2014 року, однак відомості про можливе лікування заявника в районній лікарні м. Сватове відсутні. У подальшому, при слідуванні до міста постійної дислокації (м. Одеса), заявник потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і був доставлений в МКЛ №1 м. Нікополя, де йому встановлений діагноз «забій лівого гомілково-стопного суглобу». З 22.09.2014 року по 15.10.2014 року заявник продовжив лікування у неврологічному відділенні лікарні МВС і в анамнестичній частині історії хвороби заявника відсутні відомості про контузію (29.08. 2014 року), тобто у лікувальних закладах, де ОСОБА_1 перебував після заявленого ним «контузійного поранення», ознак і наслідків цієї травми не виявлено.
Тому комісія не може розцінити довідку фельдшера ОСОБА_2 , як первинний медичний документ, що засвідчує факт контузії, крім того, відповідно до п.п.28 п.9 розділу VІІІ наказу МВС №285 від 03.04.2017 року, зареєстрованого у МЮУ 28.04.2017 року за №559/30427, покази свідків не є підставою для встановлення у поліцейських, військовослужбовців і колишніх поліцейських та військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу факту перенесеного захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва).

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду заяву про встановлення юридичного факту виходив з того, що існує спір про право (а.с.74-76).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ч.2 ЦПК України).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ст.315 ч.4 ЦПК України).
ОСОБА_1 просить встановити факт отримання ним 29.08.2014 року травми (захворювання) під час виконання бойового завдання по захисту України від незаконних збройних формувань в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської області з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року (а.с.1-8).
З матеріалів справи вбачається наступне.
У період з 19.06.2014 року по 31.07.2014 року та з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні, в зоні проведення антитерористичній операції.
20.09.2014 року, на автодорозі «Р73 Дніпропетровськ-Нікополь» на 49 км = 600 м., під час переїзду до місця постійної дислокації (м. Одеса), ОСОБА_1 , разом з особовим складом БПС МОП «Шторм» ГУМВС України в Одеській області, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження.
30.10.2015 року комісією МВС видано свідоцтво про хворобу заявника № 898/2 (а.с.38).
30.10.2015 року видано довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, при цьому, внаслідок вибуху 29.08.2014 року, заявник отримав контузійне поранення при виконанні службових обов`язків (а.с.14).
Наказами начальника ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 920 о/с і № 1611 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас за п. 63 «б» (через хворобу), а.с.12.
Відповідно до довідки від 05.11.2015 року командира БПС МОП «Шторм» ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 , в період з 19.06.2014 року по 31.07.2014 року та з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року, перебував у службовому відрядженні в зоні проведення антитерористичній операції, де безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичній операції Луганської області (а.с.13).
22.04.2019 року ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області затверджено висновок службового розслідування за зверненням ОСОБА_1 про отримання останнім 29.08.2014 року травми під час перебування у відрядження в зоні проведення антитерористичній операції в Луганській області, складені Акти форми Н-1*, та форми Н-5* (а.с.16-37).
08.01.2019 року МСЕК видано довідку про те, що ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 групи, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, підстава: акт огляду МСЕК № 601760 від 08.01.2019 року (а.с.39).
ОСОБА_1 вважає, що слід встановити у судовому порядку факт того, що 29.08.2014 року він отримав травму (захворювання) під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської області з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року, оскільки не має іншої можливості підтвердити цей факт (а.с.7).
     Відповідно до наказу №285 від 03.04.2017 року (із змінами відповідно до наказу МВС №1061 від 26.12.2018 року), зареєстрованого в МЮУ 28.04.2017 року за №559/30427 «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС» (далі-Положення), -  медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи (п.2 розділ 1 Положення). Основним завданням ВЛК, зокрема, є визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу, пп.3 п.3 розділ Положення).
За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва). Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи. Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд. Причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейським та військовослужбовцям встановлюється ВЛК у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу. Постанови ВЛК про причинний зв`язок поранень (контузій, травм, каліцтв) та захворювань поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються з такими формулюваннями: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане за зазначених обставин. Причину інвалідності звільнених зі служби осіб установлюють медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» та з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок їх захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв). Якщо у медичних документах, складених у період участі в АТО або в інших бойових діях, є згадки про поранення або в цих самих документах зазначені тільки окремі його наслідки, то ВЛК може враховувати ці дані та висновки розслідування нещасного випадку для встановлення його причинного зв`язку. Покази свідків не є підставою для встановлення у поліцейських, військовослужбовців та колишніх поліцейських і військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу факту перенесеного захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва). Якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядалось за заявою звільненої зі служби особи, то ВЛК повідомляє заявника про своє рішення, а якщо за результатами розгляду прийнято постанову, - надсилає чи видає її заявнику особисто (п. п. 1-3,8,9 пп.1,20,27,29 розділ VІІІ Положення).
Наведене свідчить про те, що, у встановленому законом порядку, ВЛК вирішують питання встановлення причинного зв`язку поранень (контузій, травм, каліцтв) та захворювань поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу з прийняттям формулювання: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України».
Разом з тим, відповідно до п.20 розділу VІІІ Положення, з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок їх захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), причину інвалідності звільнених зі служби осіб встановлюють МСЕК, відповідно до постанови КМУ від 03.12.2009 року № 1317.
Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п.3 Положення про МСЕК, затвердженого на підставі постанови КМУ від 03.12.2009 року № 1317). 
Причинний зв`язок інвалідності з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаними під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, особам, зазначеним у п.п.11-14 (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та осіб, зазначених у п.12 ч.2 ст. 7 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”), встановлюється на підставі: 
медичних документів про звернення за медичною допомогою із зазначенням обставин одержання поранення, контузії, каліцтва; документів, що підтверджують участь в антитерористичній операції, які визначені абзацом 3 пп.2, абзацом 4 пп.3 чи абзацом 3 пп. 4 п. 4 Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 р. № 685 (п. 19-2, Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317).
Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку (п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317).
У розумінні ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб можливо у разі, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
ОСОБА_1 не погоджується із висновками ВЛК та МСЕК, які не визнають той факт, що 29.08.2014 року він отримав травму (захворювання) під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської області з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року.
Між тим, причинний зв`язок інвалідності з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаними під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, а також Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317, встановлюються МСЕК, на підставі медичної документації ВЛК.
Залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області в особі ВЛК заперечує проти задоволення заяви щодо встановлення юридичного факту із посиланням на відсутність доказів поранення, контузії ОСОБА_1 під час безпосередньої участі в антитерористичній операції.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. 
Зважаючи на те, що суд першої інстанції лише під час розгляду справи по суті встановив, що існує спір про право, колегія суддів погоджується з ухвалою суду про залишення без розгляду заяви щодо встановлення юридичного факту.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ч.1 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фактично не погоджується із висновками ВЛК та МСЕК. Так, відповідно до висновку МСЕК від 08.01.2019 року, ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 групи, при цьому зазначено, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, підстава: акт огляду МСЕК № 601760 від 08.01.2019 року, Заявник вважає, що 29.08.2014 року він отримав травму (захворювання) під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської області з 18.08.2014 року по 20.09.2014 року, а тому має право на певні виплати, відповідно до постанови КМУ від 19.10.2016 року № 719 “Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей». 
Між тим, факт, який ОСОБА_1 просить встановити, не підлягає встановленню у порядку цивільного судочинства, оскільки законом визначений порядок встановлення такого факту на підставі постанови ВЛК та рішення МСЕК.
ВЛК перебуває у віданні Міністерства внутрішніх справ України, а МСЕК у віданні Міністерства охорони здоров`я України і відповідно наділені владними повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації заявником його прав (відповідно до постанови КМУ від 19.10.2016 року № 719 “Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей») та мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, у разі, якщо ОСОБА_1 не погоджується із постановою ВЛК або рішенням МСЕК щодо обставин встановлення інвалідності або причинного зв`язку інвалідності з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаними під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, його порушене право може бути захищено шляхом звернення із позовом у порядку адміністративного судочинства, оскільки саме завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 ч.1 КАС України).
У розумінні ст. 315 ч.4 ЦПК України, при наявності спору про право, особа не позбавлена права звернутись за захистом порушеного права шляхом пред`явлення позову у порядку цивільного судочинства.
Однак в даному випадку йдеться про спір, який може виникнути у порядку адміністративного судочинства, у разі незгоди ОСОБА_1 із висновками ВЛК та МСЕК щодо обставин встановлення інвалідності або причинного зв`язку інвалідності з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаними під час безпосередньої участі в антитерористичній операції.
Підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду заяви у порядку окремого провадження, разом з тим, суд залишив поза увагою, що у подальшому між сторонами може виникнути спір не у порядку цивільного, а у порядку адміністративного судочинства, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, з доповненням мотивувальної частини.
СУДОВІ ВИТРАТИ 
При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ст. 294 ч.7 ЦПК України). Заявник, як інвалід 2 групи, звільнений від сплати судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА 
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
                                                ПОСТАНОВИЛА:        

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року про залишення заяви без розгляду – змінити в мотивувальній частині із залишенням без змін резолютивної частини ухвали суду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 09.04.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков