УХВАЛА

22 травня 2020 року 
Київ
справа №140/3775/19
адміністративне провадження №К/9901/13106/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна», про визнання незаконною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
14 травня 2020 року Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі - Другий  ВДВС у місті Луцьку Західного МРУ МЮ (м.Львів)) подав касаційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження. У касаційній скарзі, заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить переглянути рішення судів першої та апеляційної інстанцій, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову. 
Водночас заявник просить поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що вперше до суду касаційної інстанції касаційну скаргу подано вчасно, проте ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 квітня 2020   року цю скаргу повернуто особі, яка її подала. Посилаючись на норми Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та можливість повторно звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою відповідно до частини восьмої статті 168 КАС України, заявник просив суд поновити пропущений строк.
Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Перевіривши зазначені представником заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження та докази, додані на їх підтвердження, з огляду на відсутність зволікання у поданні касаційної скарги після її повернення, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини третьої статті 329 КАС України.
Аналізуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Другого  ВДВС у місті Луцьку Західного МРУ МЮ (м.Львів), у якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 23 лютого 2018 року ВП    №53668687 про стягнення виконавчого збору у сумі 104813,03 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, позов задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Другого  ВДВС у місті Луцьку Західного МРУ МЮ (м.Львів) Шпірука В.Ю. від 23 лютого 2018 року ВП    №53668687 про стягнення виконавчого збору у сумі 104813,03 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Предметом спору цій справі є правомірність постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.
Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Перевіряючи матеріали касаційної скарги Верховним Судом встановлено, що зміст ухвалених у цій справі судових рішень та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у такій категорії адміністративних справ. Тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Верховний Суд відхиляє доводи Другого  ВДВС у місті Луцьку Західного МРУ МЮ (м.Львів) про те, що є підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки, на думку заявника, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18 та у постановах Верховного Суду у справах №№816/823/17, 808/3791/16. Так, доводи заявника зводяться до тлумачення норм Закону України "Про виконавче провадження", з посиланням на висновки Верховного Суду, висловлені у інших справах та за інших, ніж встановлено у цій справі, обставин. Водночас заявником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у цій справі ознак її важливості саме для формування єдиної правозастосовної практики у такій категорії адміністративних справ, оскільки його аргументи зводяться до оціночних суджень щодо правомірності постанови про стягнення виконавчого збору, що перевірено та спростовано судами під час розгляду цієї справи.
Інші доводи та аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Оскільки предметом спору у цій справі є правомірність постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору і наслідки розгляду скарги не впливають на формування єдиної правозастосовної практики у такій категорії адміністративних справ, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 248, частиною третьою статті 333 КАС України,
У Х В А Л И В :
1.   Поновити Другому відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року.
2. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна», про визнання незаконною та скасування постанови відмовити.
3. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська