У Х В А Л А
10 червня 2020 року
м. Київ
справа № 175/2263/18
провадження № 61-1470св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),
суддів: Калараша А. А., Петрова Є. В., Мартєва С. Ю.,  Штелик С. П.,
учасники справи:
заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйов Олексій Володимирович,
розглянув заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного Суду від 26 лютого 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                            від 17 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року, скаргу ОСОБА_1 , на неправомірну бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В., задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О. В. за період із 06 травня 2018 року              до 06 червня 2018 року щодо невиконання в строки, передбачені частиною першою статті 453 ЦПК України, ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року у справі № 175/4545/17,                        у частині не розгляду та не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 26 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 44936519.
Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка підписана представником Падалко А. В., задоволено частково.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                        від 17 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                               від 07 грудня 2018 року скасовано.
Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У квітні 2020 року від ОСОБА_1  на адресу Верховного Суду надійшла заява, в якій заявник просить виправити описку у постанові Верховного Суду                            від 26 лютого 2020 року. Заяву обґрунтована тим, що на 1, 5 сторінках вказаної постанови помилково зазначено, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 44936519 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від                               30 листопада 2012 року, оскільки виконавче провадження № 44936519 було відкрите постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковським О. М.                                 від 02 жовтня 2014 року та на даний час перебуває на виконанні                                 в Дніпровському районному ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та виконавче провадження № 44936519 ніколи не передавалось до провадження відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. На 6 сторінці зазначеної постанови, Верховний Суд посилався на статті 13 Закону України                                «Про державну виконавчу службу» та частину п`яту статті 124 Конституції України, які втратили чинність на момент виникнення спірних правовідносин. На 8 сторінці постанови Верховного Суду помилково зазначено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, оскільки заявник звертався до суду зі скаргою.
З метою перевірки доводів заявника та розгляду заяви про виправлення описки у судовому рішенні, Верховним Судом витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції, яка передана колегії судів на вирішення 18 травня                       2020 року.
Питання про внесення виправлень у судове рішення може бути вирішено судом, що ухвалив це рішення.
 
Мотивувальна частина
Заява про виправлення описок підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 269 ЦПК України суд може за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Питання про внесення виправлень у судове рішення може бути вирішено судом, що ухвалив це рішення.
Верховний Суд зазначає, що виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Під час виготовлення та оформлення вказаної вище постанови помилково зазначено в описовій частині, а саме в абзацах 1, 3 сторінки 8, що «Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 .» та «Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 .» замість «Звертаючись до суду зі скаргою у цій справі,                    ОСОБА_1 .» та «Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 .».
Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
А тому, вказані вище описки в постанові Верховного Суду Третьої Судової палати Касаційного цивільного Суду від 26 лютого 2020 року підлягають виправленню.
Проте, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення.
Проаналізувавши заяву в частині виправлення описки на 1, 5, 6 сторінках вказаної постанови, колегія суддів звертає увагу на те, що зміст поданої заяви зводиться до необхідності зміни змісту її мотивувальної частини постанови, що не є виправленням описки за приписами процесуального закону та є неприпустимим, відповідно до статті 268 ЦПК України.
При прийнятті постанови від 26 лютого 2020 року, Верховний Суд, в силу приписів статті 400 ЦПК України не встановлював обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні чи відкинуті ним, не вирішував питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, оскільки переоцінка доказів і встановлення обставин є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій і знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.
Оскільки зі змісту прийнятої постанови вбачається, що судом допущено описку в тексті судового рішення у розумінні статті 269 ЦПК України, а тому є правові підстави для часткового задоволення заяви про виправлення описки.
Керуючись статтями 268, 269 ЦПК України,
 
У Х В А Л И В:
 
Заяву  ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного Суду від 26 лютого 2020 рокузадовольнити частково.
Виправити описки допущені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року наступним чином: в описовій частині, а саме в абзацах 1, 3 сторінки 8, замість «Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 .» та «Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 .» правильно зазначити «Звертаючись до суду зі скаргою у цій справі, ОСОБА_1 .» та «Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 ».
В іншій частині заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного Суду від 26 лютого 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя                                                          В. М. Сімоненко
 
Судді                                                                              А. А. Калараш
 
С. Ю. Мартєв 
 
Є. В. Петров 
 
С. П. Штелик