ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 квітня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №578/1869/19 
Номер провадження 22-ц/816/955/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Орлова І. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року в складі судді Басової В.І., ухваленого у смт Краснопілля Сумської області, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 43406 грн 75 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 1032 грн 09 коп. заборгованості за кредитом, 38169 грн 58 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1900 грн заборгованості за пенею, штрафів: 250 грн - штраф (фіксована частина), 2055 грн 08 коп. - штраф (процентна складова).
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 квітня 2008 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 21600 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Унаслідок неналежного виконання позичальницею своїх зобов`язань за договором станом на 31 жовтня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 43406 грн 75 коп.
На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1032,09 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 46,10 грн.
У березні 2020 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками та неустойкою, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов кредитування, зокрема щодо розміру процентної ставки за кредитом та неустойки. Суд безпідставно не врахував підписані особисто відповідачкою анкету-заяву від 02 квітня 2008 року та довідку про умови кредитування, які підтверджують факт узгодження сторонами істотних умов договору.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу у встановлений строк відповідачка до суду не надала. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
02 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11).
Як зазначено у заяві-анкеті, відповідачка погодилась з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, з яким вона була ознайомлена і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Також, 02 квітня 2008 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: 
пільговий період до 55днів; 
базова відсоткова ставка 1,9 % на місяць з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; 
розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн / 10 $ і не більше залишку заборгованості; 
строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним;
пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: 
пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором / 30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, 
пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн / 2$ в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн / 10 $;
штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів 250 грн + 5% від суми позову (а.с. 12).
За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 02 квітня 2008 року отримала картки за № НОМЕР_1 терміном дії по березень 2012 року, № НОМЕР_2 терміном дії по серпень 2015 року.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість  ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2019 року становить 43406 грн 75 коп. і складається із: 1032 грн 09 коп. заборгованості за кредитом, 38169 грн 58 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1900 грн заборгованості за пенею, 250 грн - штраф (фіксована частина), 2055 грн 08 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-10).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (пені і штрафу), суд першої інстанції виходив з того, що сторони не узгодили умов договору в цій частині.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів у повній мірі погодитись не може, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення відсотків та неустойки через неузгодженість умов договору.
Підписуючи 02 квітня 2008 року анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», ОСОБА_1 погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування, викладеними у зазначених документах, які крім іншого містили розмір базової відсоткової ставки за користування кредитом та розмір пені та штрафів, які підлягають сплаті позичальником у разі порушення умов договору.
Сторони дійшли згоди про те, що базова відсоткова ставка за кредитним договором становить 1,9 % на місяць з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; 
пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: 
пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором / 30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, 
пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн / 2$ в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн / 10 $;
штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів 250 грн + 5% від суми позову (а.с. 12).
Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, тому висновки місцевого суду про недоведеність позивачем факту узгодження сторонами розміру відсоткової ставки та розміру неустойки є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитними коштами є обґрунтованими.
Проте, позивачем не доведено наявність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом за змінною процентною ставкою.
Так, із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та анкети-заяви від 02 квітня 2008 року, підписаних ОСОБА_1 , вбачається, що базова процентна ставка по договору становить 1,9% на місяць (22,8% на рік) з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с. 11,12).
Підпунктами 1.1.6.1., 1.1.6.2 наданих позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору.
Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02 квітня 2008 року, наданим банком на підтвердження своїх позовних вимог вбачається, що з 01 січня 2013 року процентна ставка по договору була збільшена до 30% на рік, з 01 вересня 2014 року до 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року до 43,2% (а.с.9-10).
Однак, в порушення умов п.п.1.1.6.1., 1.1.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнта не було належним чином повідомлено про зміну тарифів.
Доказів повідомлення ОСОБА_1 про зміну відсоткової ставки позивачем не надано.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає безпідставним нарахування відсотків за користування кредитом за збільшеною відсотковою ставкою, а тому при розрахунку заборгованості по відсотках застосуванню підлягає обумовлена сторонами при укладенні договору базова процентна ставка 22,8%.
Крім того, враховуючи, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, остання картка з виданих відповідачці строком дії до серпня 2015 року, тобто позивач безпідставно включив до розрахунку заборгованості період після закінчення строку дії кредитного ліміту - з 01 вересня 2015 року по 31 жовтня 2019 року.
За таких обставин станом на 31 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за відсотками за ставкою 22,8% становила 427 грн 08 коп., виходячи з наступного розрахунку:
За період з 01 січня 2013 року по 28 січня 2013 року (28 днів) 
1447,45 грн (заборгованість за кредитом) х 22,8% : 360 днів х 28 = 25,67 грн;
       з 29 січня 2013 року по 04 лютого 2013 року (7 днів)
1362,42 грн х 22,8% : 360 днів х 7 = 6,04 грн;
з 05 лютого 2013 року по 11 лютого 2013 року (7 днів)
1361,53 грн х 22,8% : 360 днів х 7 = 6,04 грн;
з 12 лютого 2013 року по 25 лютого 2013 року (14 днів)
1352,53 грн х 22,8% : 360 днів х 14 = 11,99 грн;
       з 26 лютого 2013 року по 25 березня 2013 року (28 днів)
1258,97 грн х 22,8% : 360 днів х 28 = 22,33 грн;
       з 26 березня 2013 року по 18 червня 2013 року (85 днів)
1189,92 грн х 22,8% : 360 днів х 85 = 64,06 грн;
       з 19 червня 2013 року по 26 червня 2013 року (8 днів)
1155,41 грн х 22,8% : 360 днів х 8 = 5,85 грн;
       з 27 червня 2013 року по 02 липня 2013 року (6 днів)
1088,26 грн х 22,8% : 360 днів х 6 = 4,14 грн;
       з 03 липня 2013 року по 31 серпня 2013 року (60 днів)
1083,27 грн х 22,8% : 360 днів х 60 = 41,17 грн;
       з 01 вересня 2013 року по 29 жовтня 2013 року (59 днів)
1082,63 грн х 22,8% : 360 днів х 59 = 40,45 грн;
       з 30 жовтня 2013 року по 31 серпня 2015 року (671 день)
1032,09 грн х 22,8% : 360 днів х 671 = 438,61 грн,
що разом становить 666,35 грн (25,67 + 6,04 + 6,04 + 11,99 + 22,33 + 64,06 + 5,85 + 4,14 + 41,17 + 40,45 + 438,61), із зазначеної суми підлягають вирахуванню кошти сплачені відповідачкою у вказаний період на погашення заборгованості за відсотками у розмірі 298,60 грн, тобто розмір заборгованості за відсотками у період з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2015 року становить 367,75 грн (666,35 грн - 298,60 грн).
Станом на 31 грудня 2012 року розмір заборгованості за відсотками становив 59,33 грн, тому з урахуванням заборгованості за період з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2015 року, на дату закінчення строку дії кредитного ліміту - 31 серпня 2015 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за відсотками по кредиту складав 427 грн 08 коп. (59,33 +367,75 грн).
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного кредитного договору укладеного сторонами, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору.
У той самий час довідкою про умови кредитування також передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
За таких обставин відповідно до укладеного сторонами договору розмір неустойки у вигляді штрафу за порушення строку платежів станом на 31 серпня 2015 року становив - 250 грн (фіксована частина) + 72, 96 грн (процентна складова, яка становить 5% від суми позову (1032,09 грн + 427,08 грн ).
Проте з розрахунку заборгованості наданого АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору ОСОБА_2 сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитом, частина з яких була також спрямована банком на погашення заборгованості за відсотками, а саме: 03 березня 2017 року - 1268 грн, 05 березня 2017 року - 8,40 грн, 17 березня 2017 року - 8500 грн, 05 травня 2017 року - 1000 грн, 29 червня 2017 року - 900 грн, 09 січня 2018 року - 7300 грн (а.с. 9 -10).
Загальний розмір коштів зарахованих банком на погашення заборгованості за відсотками після закінчення строку дії договору становить 18976,40 грн, тобто сплачена відповідачкою сума значно перевищує розмір заборгованості за відсотками - 427,08 грн та розмір штрафів - 250 грн та 72,96 грн, які підлягали сплаті станом на 31 серпня 2015 року.
За встановлених обставин, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про повне погашення відповідачкою заборгованості за відсотками та неустойкою за кредитним договором від 02 квітня 2008 року, а тому вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову у зазначеній частині.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. 367,   п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та неустойки.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                                 О. І. Собина

Судді:                          Т.А.Левченко                                                

                                                                                                                                   І. В. Орлов