ПОСТАНОВА
Іменем України

19 травня 2020 року 
Київ
справа №753/13567/15-а
адміністративне провадження №К/9901/14403/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 09.03.2016 (суддя Даниленко В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 (головуючий суддя   Грибан І.О., судді: Беспалов О.О., Парінов А.Б.) у справі №753/13567/15 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про порушення митних правил, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі Київська митниця, відповідач), у якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці у справі про порушення митних правил №0386/125130003/15 від 23.07.2015 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. 

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 09.03.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Київська митниця звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. 

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.06.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Київської митниці на Дарницького районного суду м.Києва від 09.03.2016 ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 у справі №753/13567/15.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №753/13567/15 за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2020 матеріали справи прийнято судом до провадження та призначено справу до розгляду у попередньому судовому засіданні на 16.05.2020.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що постанова про порушення митних правил була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Оскільки позивач не скористався правом ініціювати проведення фізичного огляду товару, що призвело до вчинення ним порушення митних правил. Відповідача зазначив, що крім сертифікату походження товару, позивач не надав інших документів (технологічних схем, експертних висновків), з яких можна отримати достовірну та беззаперечну інформацію про дійсну країну виробництва товару. Крім того, Київська митниця вказує про наявність вини позивача у вчиненні порушення митних правил, наводить визначення вини особи на підставі Кримінального кодексу України та протиправної мети, що полягає у неправомірному звільненні від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. У касаційній скарзі Київська митниця просить скасувати постанову Дарницького районного суду м.Києва від 09.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подані заперечення на касаційну скаргу, відповідно до яких, ОСОБА_1 вважає касаційну скаргу відповідача необґрунтованою. Звертає увагу, що рішення про коригування митної вартості товару, як рішення суб`єкта владних повноважень, стосується ТОВ «АКРУКС», при цьому, саме за цією юридичною особою визначається право на таке оскарження. У запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.  

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працює на посаді агента з митного оформлення вантажів та товарів ТОВ «АКРУКС». 
11.06.2015  позивачем, задекларовано товар, найменування та опис якого зазначено в графі 31 електронної митної декларації від 11.06.2015 №125130003/2015/508335, поданої до Київської митниці разом з товаросупровідними документами. Задекларований товар - батарейки, торговельна марка VARTA, країна виробництва: CN., виробник: VARTA Consumer Batteries GmbH & Co», ввезено в Україну відповідно до  контракту від 15.05.2015 №15-05/15, укладеного між ТОВ «АКРУКС», що є одержувачем товару та англійською компанією «LISTON ASSOCIATES LIMITED». Відправник товару - польська компанія «Sukces Sp.z.o.o». 
Відповідно до поданої декларації митну вартості товарів визначено із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Під час митного огляду товару працівниками митниці виявлено, що маркування на первинній упаковці частини товару не відповідає відомостям, що зазначені позивачем у митній декларації про країну виробництва - Китай. Виявлені розбіжності зафіксовано актом митного огляду товарів від 11.06.2015 №125130003/2015/508335. Відповідно до зазначеного акту огляду митним органом виявлено, що на первинній упаковці частини товару: батарейка ENERGY ААА, BLI 2 (21600 наборів) - 43200шт.; батарейка SUPERLIFE BABY FOL2 VARTA (10560 наборів) - 21120шт.; батарейка SUPERLIFE MONO BLI 2 VARTA (12600 наборів) - 25200шт. наявне маркування - вироблено в Польщі (MADE IN POLAND) та батарейка MAX T. AAА BLI 4 VARTA (15000 наборів)- 60000шт.; батарейка MAX T. AA BLI 4 VARTA (15600 наборів) 62400шт.; батарейка ENERGY АА, BLI 2 (20000 наборів) - 40000шт. наявне маркування - вироблено в Німеччині (MADE IN GERMANY).
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12.06.2015 №125130003/2015/000001/2, відповідно до якого митна вартість товару №1/1 визначена  за резервним (шостим) методом  у розмірі  0,2747 доларів США за одну штуку (батарейку). 
З вказаного рішення вбачається, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), що був заявлений позивачем, не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, декларант відмовився від подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Після прийняття рішення про коригування митної вартості від 12.06.2015 №125130003/2015/000001/2 та отримання картки відмови в митному оформленні від 16.06.2015 №125130003/2015/00004 у встановлені строки декларантом здійснено новий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з урахуванням визначеної митницею митної вартості товарів та сплачено митні платежі з урахуванням цього Рішення відповідно до розділу Х Митного кодексу України шляхом надання фінансової гарантії. Позивач подав нову митну декларацію від 18.06.2015 №125130003/2015/508403 за якою товар був оформлений в режимі ІМ 40 та випущений у вільний обіг. 
Враховуючи акт митного огляду товарів та  рішення про коригування митної вартості товарів, Київська митниця дійшла висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого  статтею 485 Митного кодексу України, у зв`язку з чим було складено протокол про порушення митних правил  від 16.06.2015 №0386/125130003/15 та винесено постанову про порушення митних правил від 23.07.2015 №0386/125130003/15 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1'197'737,85грн. 
Митний орган вказав, що для митного оформлення товарів ОСОБА_1 , з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 399245,95грн. заявлено в митній декларації від 11.06.2015 №125130003/2015/508335 неправдиві відомості щодо країни виробництва товару, необхідні для визначення його митної вартості. Київська митниця посилається на те, що ОСОБА_1 безпідставно на власний розсуд не скористався наданим йому законом правом проведення фізичного огляду товару, що призвело до вчинення останнім порушення митних правил.
Позивач не погодившись з вказаною постановою, вважаючи її протиправною з підстав відсутності у його діях складу порушення митних правил, передбаченого  статтею 485 Митного кодексу України, звернувся до суду з адміністративним позовом. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що декларування товару та визначення митної вартості здійснював відповідно до статтей 257, 264 Митного кодексу України, на підставі інформації, зазначеної у товаросупровідних документах, які не містили розбіжностей та ознак підробки. Митним органом не висловлено жодних сумнівів щодо достовірності поданих документів.  Країну виробництва товару - Китай, задекларував з урахуванням відомостей, наявних у інвойсі від 03.06.2015 № 030615/01 та сертифікаті про походження товару від 09.06.2015 №PL/MF/AD, який підтверджує, що країною походження товару №1 (код УКТ ЗЕД 8506101100, вагою нетто 7582,994кг) є Китай  (CN). Вважає, що з урахуванням змісту частини другої статті 36 та частини першої статті 40 Митного кодексу України, країну виробництва вказав правильно.  У декларації митної вартості вказав всі необхідні відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, надав всі основні документи, що підтверджують заявлену митну вартість. Позивач зазначив, що умислу і мети заявити неправдиві відомості про країну виробництва товару та зменшити розмір митних платежів не мав, а інформація про країну виробництва не стосується відомостей, які підтверджують заявлені числові значення складових митної вартості товарів.  
Заперечуючи позовні вимоги, відповідач наголошував, що крім сертифікату походження товару, позивач не надав інших документів (технологічних схем, експертних висновків), з яких можна отримати достовірну та беззаперечну інформацію про дійсну країну виробництва товару, не здійснив фізичний огляд товару та не оскаржив рішення про коригування митної вартості, що свідчить про його згоду з таким рішенням.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, посилався на те, що країна походження товару позивачем задекларована відповідно до супровідних документів на товар, у тому числі, сертифікату походження, що виданий компетентним органом. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що сума, яка застосована митним органом для розрахунку суми штрафу є несплаченою сумою митних платежів. Прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару не може однозначно свідчити про вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого  статтею 485 Митного кодексу України.
Правовідносини у справі регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої  статті 51 МК України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Згідно з частиною першою  статті 53 МК України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною третьою  статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до частини другої  статті 36 МК України, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Положеннями статті 40 МК України  встановлено, що у разі якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті.
На підставі матеріалів справи судами з`ясовано, що відповідно до Сертифікату про походження товару № PL/MF/AD від 09.06.2015 (а.с.50) та інвойсу від 03.06.2015 №030615/01, країною походження задекларованого у пункті 1 товару (код УКТ ЗЕД 8506101100, вагою нетто 7582,994кг), зокрема, зазначено Китай (CN).
Судами вказано, як вбачається з платіжних доручень в іноземній валюті від 06.07.2015 №32, від 30.07.2015 №34, від 05.08.2015 №37, що містяться в матеріалах справи, ТОВ «АКРУКС» сплачено нерезиденту - компанії «LISTON ASSOCIATES LIMITED» кошти за товар на загальну суму 41441,14 доларів США, яка відповідає сумі інвойсу від 03.06.2015 №030615/01, яким керувався декларант при заявленні митної вартості позивач.
Після витребування митним органом додаткових документів, позивачем було надано наявні у нього документи, зокрема видаткові накладні, податкові накладні, лист роз`яснення представництва фірми «ВАРТА Конс`юмерз Бетеріз ГмбХ & Ко.КГаА» в Україні щодо маркування товару; фотографія з каталогу виробника товарів. Листом від 12.06.2015 вих. №12 позивачем зазначено, що інші документи надати не має можливості.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, відповідно до листа представництва фірми «ВАРТА Конс`юмерз Бетеріз ГмбХ & Ко.КГаА» (представник виробника товару в Україні) від 09.07.2015 країна походження товару підтверджується сертифікатом походження, що виданий компетентним органом, країна виробництва товару співпадає із країною походження. Місце юридичної реєстрації виробника товару чи місце реєстрації офіційних представництв виробника товару, дає можливість на упаковці та маркуванні товару зазначати ту країну виробника товару, де зареєстрована компанія або представництво виробника товару.
В обґрунтування своєї позиції, позивач зазначав, що сертифікат про походження товару є офіційним документом, що виданий компетентним органом країни експортера - Польщі. Згідно частиною третьою статті 334 МК України, відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження. Сумнівів у достовірності даних, наведених у цьому сертифікаті, у позивача не було, розбіжностей товаросупровідні документи не містили, тому  декларуючи країну виробництва товару Китай, позивач не перевіряв маркування, шляхом здійснення фізичного огляду товару. 
У свою чергу, у спірній постанові Київська митниця посилається на те, що ОСОБА_1 безпідставно на власний розсуд не скористався наданим йому законом правом проведення фізичного огляду товару, що призвело до вчинення останнім порушення митних правил.
Розглянувши доводи та документи, суди зазначили, що висновок про виявлення факту правопорушення митних правил, що є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є винні дії суб`єкта правопорушення.
Такі дані можуть бути отримані тільки за результатами всебічного аналізу обставин митного оформлення і ретельної перевірки дій під час цього процесу як з боку декларанта, так і з боку працівників митного органу, що беруть у ньому участь.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Виявлення того факту, що маркування на первинній упаковці частини товару стосовно країни виробництва («вироблено в Німеччині» та «вироблено в Польщі») не відповідає відомостям про країну виробництва Китай, які зазначені позивачем у митній декларації, а також прийняття митницею Рішення про коригування митної вартості товару не може однозначно свідчити про вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України.

Відповідно до  приписів статті 485 МК України під діями, спрямованими на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також іншими протиправними діями, спрямованими на ухилення від сплати митних платежів розуміється заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Оскаржувана постанова митниці мотивована тим, що відповідно до частини другої  статті 266 МК України  перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів, однак невикористання цього права позивачем призвело до вчинення ним порушення митних правил.
Разом з тим, суди звернули увагу, що зазначена норма вказує на те, що декларант за певних умов вправі, але не зобов`язаний здійснювати фізичний огляд товару. Тому, не здійснення позивачем такого огляду не є доказом вини у формі умислу та наявності у останнього протиправної мети направленої на зменшення розміру митних платежів.
Судами попередніх інстанцій вказано про необґрунтованість твердження відповідача про те, що крім сертифікату походження, позивач не надав інших документів (технологічних схем, експертних висновків), з яких можна отримати достовірну та беззаперечну інформацію про дійсну країну виробництва товару, оскільки згідно частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Під час розгляду справи відповідачем не заперечувалось, що митницею в рамках провадження у справі про порушення митних правил не направлялись до компетентних органів Китаю, Польщі та Німеччини чи безпосередньо до виробника товару чи інших осіб відповідні запити для встановлення дійсної країни виробництва, жодних експертиз для з`ясування даного питання не проводилось.
Як встановлено частиною четвертою статті 299 МК України, кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це органу доходів і зборів та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються органом доходів і зборів до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.
Разом з тим, при митному оформленні товару у вільний обіг, обов`язок декларанта задекларувати митну вартість, визначену митним органом та сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х МК України, з урахуванням рішення про коригування митної вартості, виникає з моменту прийняття митницею такого рішення.
Це узгоджується з нормами частини четвертої статті 55 МК України, якою передбачено, що під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.
Частиною другою статті 236 МК України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.
Судами встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, що позивачем у встановлені строки задекларовано товар у режимі імпорту за МД від 18.06.2015 року №125130003/2015/508403, який митницею випущено у вільний обіг у зв`язку зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною позивачем та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею, шляхом надання фінансової гарантії відповідно до розділу Х цього Кодексу, яка в подальшому була реалізована, тобто була перерахована митницею до Державного бюджету України.
Тим самим, позивач виконав обов`язок, передбачений частиною першою статті 266 МК України стосовно сплати та забезпечення сплати митних платежів.
Положеннями статті 489 МК України визначено, що  на посадову особу при розгляді справи про порушення митних правил покладено обов`язок з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Провадження у справах про порушення митних правил, згідно положень статті 487 МК України здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС.
За змістом статті 530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС.
Статтею 531 МК України передбачені  підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного правопорушення. Частиною другою вказаної статті передбачено, що підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
Як унормовано положеннями статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду, судами попередніх інстанцій правомірно встановлено, що суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірності свого рішення, внаслідок чого не було спростовано твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови.

На підставі вказаного, судами попередніх інстанцій при винесенні судових рішень виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Згідно положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м.Києва від 09.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду