Ухвала
Іменем України 
 
23 березня 2020 року
м. Київ
справа № 750/5392/18
провадження № 51-1213 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 травня      2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 , 
в с т а н о в и в:
За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 травня 2019 року 
 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Молдови, уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) раніше судимого,
 
засуджено за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) на підставі ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
 
За обставин, установлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_4 визнано винуватим за те, що на початку вересня          2017 року, в денний час, знаходячись в приміщенні магазину «Радуга» на вул. Шевченка, 114, у м. Чернігові, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку мобільний телефон марки «Karbonn», вартістю 1 090,40 грн, що належить ОСОБА_6 . 
В подальшому 25 листопада 2017 року, в денний час, знаходячись в приміщенні магазину «Господарочка» на вул. І. Мазепи, 53, у м. Чернігові , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку мобільний телефон марки «Samsung», вартістю  2 299,08 грн, що належить ОСОБА_7 .
Крім того, 25 квітня 2018 року, приблизно о 16:55, перебуваючи біля ринку «Нива» на вул. Всіхсвятській у м. Чернігові, діючи повторно, шляхом вільного доступу, відкрито викрав із салону автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер                 НОМЕР_1 , барсетку з особистими речами та грошовими коштами в сумі 136 грн., що належать ОСОБА_8 .
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 6 грудня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 травня 2019 року без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 ставить вимогу про скасування оскаржених судових рішень, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що дії ОСОБА_4 за епізодом від 25 квітня 2018 року безпідставно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК, вказує, що рішення суду в цій частині є необґрунтованим. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та судові рішення, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з положеннями ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.  
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження видно, що доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 стосовно незаконності вироку є аналогічними доводам, на які він посилався у своїй апеляційній скарзі.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги адвоката щодо необґрунтованості засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку злочинним діям засудженого. 
Погоджуючись із висновками місцевого суду, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, за наведених у вироку обставин підтверджено сукупністю досліджених та перевірених у судовому засіданні доказами. Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_4 підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , згідно з якими ОСОБА_9 побачила, як засуджений витяг через вікно їх автомобіля портмоне і почав тікати, а ОСОБА_10 показав, що бачив, як          ОСОБА_4 тікав, за ним бігли люди і кричали йому зупинитися, тобто дії засудженого розпочаті як крадіжка, але були виявлені потерпілим та свідками і, незважаючи на це – продовжені з метою заволодіння майном, протоколом огляду місця події від 25 квітня 2018 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 травня 2018 року та 16 травня 2018 року, протоколами проведення слідчих експериментів від 22 травня 2018 року та 25 травня 2018 року та іншими доказами по справі.
Отже, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд відповідно до обвинувального акта в межах висунутого обвинувачення, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно. 
Доводи захисника про відсутність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, є необґрунтованими. 
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження дії                           ОСОБА_4 , правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. 
При перегляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, які були зазначені в апеляційних скаргах захисника та засудженого, та прийняв рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б впливали на обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_4 , судами першої та апеляційної інстанції у кримінальному провадженні допущено не було.
З огляду на викладене суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до                                              п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК  у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2  ч. 2  ст. 428 КПК, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 травня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                      ОСОБА_3