УХВАЛА

08 квітня 2020 року 
м. Київ

Справа №  Б11/013-10 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючий, Банаська О.О., Васьковського О.В.,

учасники справи:
ініціюючий кредитор - Мале підприємство "Плай" у формі ТОВ,
боржник - Закрите акціонерне товариство "Київський м`ясопереробний завод",
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області за вх. № 1565/2020
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019
у складі колегії суддів: Отрюха Б.В. (головуючий), Сотнікова С.В., Іоннікової І.А. 
та на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 
у складі судді Наріжного С.Ю. 
за заявою Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 
до Закритого акціонерного товариства "Київський м`ясопереробний завод" та Приватного підприємства "Сігма"
про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель
в межах справи № Б11/013-10
за заявою Малого підприємства "Плай" у формі ТОВ 
до Закритого акціонерного товариства "Київський м`ясопереробний завод"
про банкрутство,
В С Т А Н О В И В:
05.02.2020 Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області) вдруге подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного господарського суду від 25.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі № Б11/013-10; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.01.2009 нежилих будівель, що укладений між ЗАТ "Київський м`ясопереробний завод" та ПП "СІГМА"; повернути сторони у первинний стан який існував до укладання договору купівлі продажу нежитлових будівель від 19.09.2009 укладеним між ЗАТ "Київський м`ясопереробний завод" та Приватним підприємством "СІГМА".
19.02.2020 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого Пєскова В.Г., суддів: Васьковського О.В., Катеринчук Л.Й.
02.03.2020 ухвалою Верховного Суду визнано неповажними наведені ГУ ДПС у Київській області підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі №   Б11/013-10; касаційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі №   Б11/013-10 залишено без руху, з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме   - навести Суду інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, а також докази надсилання копії скарги іншим сторонам у справі №   Б11/013-10.
Мотивом вказаної ухвали від 02.03.2020 було те, що згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Колегією суддів було вказано, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Колегією суддів було зазначено, що факт неможливості сплати судового збору за подання касаційної скарги в межах строку на касаційне оскарження не може вважатися поважною причиною неусунення недоліків, що призвело до повернення первісної касаційної скарги, та пропуску строку на оскарження постанови Північного господарського суду від 25.09.2019 та ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі № Б11/013-10, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо сплати судово збору. Так, ухвалу Касаційного господарського суду від 06.12.2019 про відмову в задоволенні клопотання ДФС у Київській області про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги; відмовлено в задоволенні клопотання ДФС у Київській області про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги; повернуто касаційну скаргу ДФС у Київській області на постанову Північного господарського суду від 25.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі № Б11/013-10 отримано скаржником 20.12.2019, проте повторно до Касаційного господарського суду скаржник звернувся лише 05.02.2020.
Щодо посилань скаржника на неможливість вчасно сплатити судовий збір, Суд зазначив, що цим доводам вже надавалася оцінка в ухвалі від 06.12.2019, якою, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання ДФС у Київській області про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Водночас, дії скаржника фактично призвели до відстрочення сплати ним судового збору, що положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" для нього не передбачено. Окрім цього, навіть з моменту отримання ухвали від 06.12.2019 (20.12.2019) до моменту подання повторної касаційної скарги (05.02.2020) пройшло 45 днів, що більше як за строк на усунення недоліків касаційної скарги, так і строк на касаційне оскарження.
Крім того, згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.
20.03.2020 ГУ ДПС у Київській області поштою було направлено до Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі №   Б11/013-10. 
У даній заяві скаржник вказує, що згідно з частиною другою статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Ухвалою Касаційного господарського суду від 27.02.2020 зазначено, що контролюючий орган звертаючись повторно з касаційною скаргою 05.02.2020 не вказав поважності причин пропуску значного строку звернення з касаційною скаргою. ГУ ДФС у Київській області повідомляє, що повторне звернення з касаційною скаргою відбулось 05.02.2020 у зв`язку із збільшенням навантаження на контролюючий орган, що у свою чергу і призвело до збільшення строку звернення з касаційною скаргою. У той же час, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено вичерпний перелік підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Таким чином, на думку скаржника, оскільки контролюючий орган в даному випадку може підтвердити своїми фактичними діями власний намір оскаржити судове рішення своєчасно - пропущений процесуальний строк на відповідне оскарження має бути визнаним судом, як такий, що стався з поважних причин.
У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л.Й. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № Б11/013-10 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пєсков В.Г., суддя - Банасько О.О., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 08.04.2020.
Розглянувши вказану заяву ГУ ДПС у Київській області, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Таким чином, процесуальний закон пов`язує можливість поновлення пропущеного строку лише з наявністю поважних причин його пропуску і при цьому, визнання тих чи інших причин поважними, лежить у межах дискреційних повноважень Суду.
У даному випадку колегія суддів вказує, що зазначені ГУ ДПС у Київській області доводи не приймаються Судом, оскільки будуються на обставинах, які ухвалою Верховного Суду від 02.03.2020 Суд вже визнав необґрунтованими. Зокрема в ухвалі Верховним Судом було зазначено, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.
При цьому суд касаційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Таким чином, оцінивши наведені у заяві доводи скаржника про причини пропуску строку на касаційне оскарження, Суд не вважає їх поважними, оскільки такі причини носять суб`єктивний характер та є такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника. 
З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення Суду у справі "Мушта проти України", no. 8863/06, від 18.11.2010).
Умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).
За приписами абзацу 2 частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Водночас, скаржником також не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 02.03.2020 в частині надсилання копії скарги іншим сторонам у справі №  Б11/013-10.
Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що скаржником не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 02.03.2020, тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі №  Б11/013-10 вирішено відмовити.
Клопотання ГУ ДПС у Київській області про заміну Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на його правонаступника ГУ ДПС у Київській області колегією суддів не розглядається, оскільки відсутні підстави для  відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою. 
Керуючись статтями 234, 288, 292, пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Головному управлінню Державної податкової служби у Київській області у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі №   Б11/013-10.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2018 у справі №  Б11/013-10.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                В. Пєсков
Судді                                                                                          О. Банасько
                                                                                          О. Васьковський