Постанова
Іменем України
 
11 червня 2020 року
м. Київ 
 
справа № 657/2494/17
провадження № 61-1483св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - приватне підприємство «Чаплинське-1»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року в складі судді: Скригун В. В., та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись з позовом до приватного підприємства «Чаплинське-1» (далі - ПП «Чаплинське -1») про розірвання договорів оренди землі.
 
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 5,81 га, розташована на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП «Чаплинське-1» укладений договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років, за умовами якого орендар зобов`язаний вносити щорічно орендну плату у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у строки з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Право оренди зареєстровано у реєстраційній службі Бериславського РУЮ за № 9504362. 
 
ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 8,0405 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. 22 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Чаплинське-1» укладений договір оренди земельної ділянки, із строком дії 10 років, з зобов`язанням орендаря щорічно вносити орендну плату у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у строки з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Право оренди зареєстрований реєстраційною службою Бериславського РУЮ за № 8500311. 
 
Позивачі вказували, що оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування вказаними земельними ділянками, не сплатив орендну плату за 2015 - 2016 роки, порушив строки внесення орендної плати, передбачені пунктами 12 договорів оренди, що є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання.
 
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просили:
            розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Чаплинське-1», зареєстрований 27 квітня 2015 року реєстраційною службою Бериславського РУЮ за № 9504362; 
розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Чаплинське-1», зареєстрований 22 січня 2015 року реєстраційною службою Бериславського РУЮ за № 8500311.
 
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції 
 
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПП «Чаплинське-1» про розірвання договору оренди землі відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПП «Чаплинське-1» було відправлено позивачу ОСОБА_1 поштовим переказом 4492,30 грн в рахунок орендної плати за 2015 рік, 6929,46 грн - за 2016 рік та 6998,75 грн - за 2017 рік, а також відправлено позивачу ОСОБА_2 поштовим переказом 4 492,30 грн. в рахунок орендної плати за 2015 рік, 6 929,46 грн - за 2016 рік та 6998,75 грн - за 2017 рік. Однак позивачі відмовилися від отримання вказаних переказів і даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. За приведених обставин суд вважав, що матеріали справи не містять даних щодо порушення відповідачем умов договору, які б могли бути підставою для його розірвання, оскільки між сторонами склалися відносини, за якими позивач, як власник земельної ділянки, не має бажання збереження орендних правовідносин з відповідачем, орендна плата за 2015-2016 рік позивачами не отримується, незважаючи на направлення їм грошових коштів, про що позивачам було відомо.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що орендарем надані належні докази на підтвердження факту виконання ним договірних зобов`язань та вчинення дій по внесенню орендної плати за 2016 та 2017 роки у визначений договором строк. В ході розгляду справи сторони зазначили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оспорювали дійсність договорів оренди земельних ділянок, укладених із відповідачем, проте рішенням суду від 20 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.  Отже, послідовність дій орендодавців та відмова позивачів отримувати надіслані орендарем кошти орендної плати, вказує на створення штучних підстав для розірвання договору оренди за відсутності обставин, які б вказували на порушення орендарем істотних умов договору. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем за договорами оренди виконані умови щодо виплати орендної плати у строки визначені договорами, тоді як позивачі не були позбавлені можливості отримати орендну плату, спрямовану їм поштовими переказами за адресами їх проживання, що свідчить про відсутність бажання з боку орендодавців збереження орендних правовідносин з орендарем. Реалізація позивачами права на припинення договірних відносин з орендарем ПП «Чаплинське-1» має здійснюватися у спосіб, встановлений договором та законом, проте за обставинами справи, розірвання договору оренди землі з заявлених підстав позову не відповідає вимогам закону та договору.
 
Аргументи учасників справи
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали касаційну скаргу, в якій просили оскаржені рішення скасувати та ухвалити рішення про задоволення позову. При цьому, посилалися на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не надав, а судом не було витребувано достатніх доказів, які б свідчили про те, що позивачам взагалі було відомо про переказані на їх адресу кошти в рахунок оплати за оренду землі, а також доказів того, що позивачі відмовилися від отримання цих коштів шляхом їх отримання на підприємстві або ж засобами поштового переказу. Одночасно судом не з`ясовано обставини фактичного повідомлення позивачів про надходження на їх ім`я переказу, тобто питання чи було офіційно повідомлено позивачів про надходження поштового переказу досліджено не було. Позивачам в 2015 та 2016 році жодного документу (повідомлення) з поштового відділення про переказ коштів на їх ім`я не надходило, співробітниками поштового відділення (листоношею) за місцем їх помешкання кошти не доставлялися і не вручалися. Відповідно, письмові (належні) докази про відмову позивачів в отриманні грошового переказу відсутні. Відповідачем не надано суду жодного документу, який би свідчив про відмову позивачів у отриманні переказів, на які він посилається. 3 урахуванням фактичних обставин справи, недостатність наданих відповідачем доказів, суд першої інстанції, а в подальшому і суд апеляційної інстанції повинен був зобов`язати відповідача надати додаткові докази, які б безспірно свідчили про відмову позивачів від отримання переказів та про їх повернення на адресу відповідача.
 
Зазначають, що договором не визначено місце виплати орендної плати, тому її виплата повинна проводитися за місцем проживання позивачів. Одночасно, з дати реєстрації права оренди земельної ділянки, позивачі місце проживання не змінювали, отже виплата орендної плати повинна була проводитися орендарем (ПП «Чаплинське - 1») на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. При розгляді справи Відповідачем не надано доказу належного повідомлення Позивачів про дату та місце проведення розрахунку з орендної плати за надану в оренду земельну ділянку.
 
Вказують, що за положенням статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі, зокрема, відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання, та ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. Але відповідачем не було використано право, що передбачено статтею 537 ЦК України, тобто не було виконано свій обов`язок шляхом внесення належних з нього Позивачам грошових коштів (орендна плата) у депозит нотаріуса чи нотаріальної контори, відповідно ПП «Чаплинське-1» не використано всі можливі варіанти щодо виконання обов`язку по виплаті орендної плати за землю.
 
У квітні 2019 року ПП «Чаплинське-1» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Відзив мотивований безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що позивачі під час розгляду справи фактично визнали, що їм було відомо про існування поштових переказів на їхнє ім`я, проте вони не отримували їх цілеспрямовано, у зв`язку з тим, що вони бажають розірвати орендні відносини з ПП «Чаплинське-1». Твердження позивачів про відсутність у них відомостей про направлення на їх адресу поштових переказів з орендною платою за договором оренди землі укладеним між нами, а також відсутність належного повідомлення від співробітників Укрпошти про вказані перекази, жодними допустимими доказами не підтверджується. Касаційна скарга позивачів ґрунтується на вимогах перегляду доводів та доказів, що вже досліджувались судами попередніх інстанцій, і яким надавались відповідні правові оцінки. 
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2019 року: вказано, що справа є по своїй суті малозначною; касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню; відкрито касаційне провадження у справі. 
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,51 га , розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
 
Між ОСОБА_1 та ПП «Чаплинське-1» укладено договір оренди землі, за умовами якого підприємство прийняло у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільгоспвиробництва площею 8,51 га., з них ріллі 8,51 кадастровий номер 6523283100:06:003:0033, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, строком на десять років із внесенням орендної плати у формі та розмірі 3 % гривень від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Право оренди зареєстровано 27 квітня 2015 року Реєстраційною службою Бериславського районного управління юстиції Херсонської області за № 9504362.
 
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 8,04 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради, Каланчацького району Херсонської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
 
Між ОСОБА_2 та ПП «Чаплинське-1» укладено договір оренди землі, за умовами якого підприємство прийняло у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільгоспвиробництва площею 8,0405 га, з них ріллі 8,0405 кадастровий номер 6523283100:06:003:0029, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, строком на десять років із внесенням орендної плати у формі та розмірі 3% гривень від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Право оренди 22 січня 2015 року зареєстровано Реєстраційною службою Бериславського районного управління юстиції Херсонської області за № 8500311.
 
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 709/1089/17 (провадження № 61-12745сво18) зроблено висновок, що «застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум. А тому не використання ТОВ «Силікат-1» свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання, не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати».
 
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Суди встановили, що ПП «Чаплинське-1» було відправлено позивачу ОСОБА_1 поштовим переказом 4492,30 грн в рахунок орендної плати за 2015 рік, 6929,46 грн - за 2016 рік та 6998,75 грн - за 2017 рік, а також відправлено позивачу ОСОБА_2 поштовим переказом 4 492,30 грн. в рахунок орендної плати за 2015 рік, 6 929,46 грн - за 2016 рік та 6998,75 грн - за 2017 рік. Однак позивачі відмовилися від отримання вказаних переказів. Між сторонами склалися відносини, за якими позивач, як власник земельної ділянки, не має бажання збереження орендних правовідносин з відповідачем, орендна плата за 2015-2016 рік позивачами не отримується, незважаючи на направлення їм грошових коштів, про що позивачам було відомо. Послідовність дій орендодавців та відмова позивачів отримувати надіслані орендарем кошти орендної плати, вказує на створення штучних підстав для розірвання договору оренди.
 
За таких обставин, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.
 
Згідно частини другої статті 410 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а тому судовий зір покладається на осіб, які подали касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков