ПОСТАНОВА
Іменем України

31 березня 2020 року 
Київ
справа №1240/2748/18
адміністративне провадження №К/9901/8663/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів Губської О.А., Калашнікової О.В., 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Державної казначейської служби України
на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року (у складі головуючого судді Чернявської Т.І.)
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д. )
у справі №1240/2748/18
за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія»
до Державної казначейської служби України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (далі - ПРАТ «ЛИНІК» звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКС України, Казначейство), в якому просило:
- визнати бездіяльність ДКС України, пов`язану з тривалим невиконанням і зупиненням виконання судового рішення у адміністративній справі №812/1697/13-а, протиправною;
- зобов`язати ДКС України здійснити дії щодо виконання судового рішення у адміністративній справі №812/1697/13-а шляхом безспірного списання коштів державного бюджету за чергою, яка існувала станом на час зупинення провадження з безспірного списання коштів державного бюджету.
2. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року, позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність ДКС України щодо невиконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 18 червня 2013 року у справі №812/1697/13-а про стягнення з Державного бюджету України на користь ПРАТ «ЛИНІК» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 212677593,00 грн, внаслідок безпідставного зупинення безспірного списання коштів державного бюджету; зобов`язано ДКС України вчинити дії щодо виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 18 червня 2013 року у справі № 812/1697/13-а про стягнення з Державного бюджету України на користь ПРАТ «ЛИНІК» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 212677593,00 грн, шляхом безспірного списання коштів державного бюджету за чергою, яка існувала станом на час зупинення безспірного списання коштів державного бюджету.
3. У поданій касаційній скарзі ДКС України із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПРАТ «ЛИНІК» є юридичною особою, зареєстрованою 16 грудня 2002 року, місцезнаходженням якої є Луганська область, місто Лисичанськ, вул. Свердлова, буд. 371, офіс 1-А відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 17 вересня 2018 року та здійснює свою діяльність на підставі статуту.
5. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року у справі №812/1697/13-а визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Луганську Державної податкової служби щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області висновку про відшкодування ПРАТ «ЛИНІК» податку на додану вартість за деклараціями за січень-лютий 2012 року; стягнуто з Державного бюджету на користь ПРАТ «ЛИНІК» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за січень-лютий 2012 року у розмірі 212677593,00 грн;
6. Луганським окружним адміністративним судом 18 червня 2013 року ПРАТ «ЛИНІК» видано виконавчий лист у справі №812/1697/13-а про стягнення з Державного бюджету на користь ПРАТ «ЛИНІК» бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за січень-лютий 2012 року у розмірі 212677593,00 грн.
7. Листом від 26 березня 2014 року за №5-08/3556-7055 ДКС України повідомила позивачу, що виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі №812/1697/13-а перебуває на виконанні, заходи щодо перерахування коштів на рахунок ПРАТ «ЛИНІК» відповідно до законодавства України буде здійснено після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі №812/1697/13-а.
8. Позивач листами від 29 серпня 2014 року, 11 листопада 2014 року, 23 грудня 2014 року, 8 вересня 2015 року та 18 листопада 2015 року звертався до ДКС України з вимогою надати письмову інформацію щодо тривалого невиконання судового рішення і можливих строків отримання стягнутої у судовому порядку суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
9. Листом від 28 січня 2015 року за №5-08/323-1636 ДКС України повідомила позивачу, що на виконанні перебуває більш як 180 судових рішень, зареєстрованих раніше, ніж виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі №812/1697/13-а.
10.          Позивач звернувся до відповідача з листом від 5 червня 2018 року за №130000/100000-23, в якому запитало інформацію у якій черзі на виконанні, зокрема, знаходиться виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі №812/1697/13-а.
11.          ДКС України листом від 9 липня 2018 року №5-08/182-11117 повідомила, що відповідач призупинив безспірне списання коштів за судовим рішенням у справі №812/1697/13-а, посилаючись на те, що одним із власників акцій та вигодонабувачів позивача є ПАТ «НК «Роснефть», яке відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке затверджено Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018, включено до переліку юридичних осіб, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Крім того, листами Служби безпеки України від 15 липня 2016 року та 11 вересня 2017 року з грифом «Для службового користування» порушено питання призупинення операцій з бюджетними коштами, присудженими на користь ПРАТ «ЛИНІК».
12.          Листом від 2 серпня 2018 року №130000/10000-0426 позивач запропонував відповідачу відновити стягнення та надати інформацію щодо заходів про виконання безспірного списання коштів бюджету і строків повернення заборгованості.
13.          Доказів надання відповіді відповідачем на зазначений лист судам не надано.
14.          Вважаючи незаконною таку бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
15.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ні рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018, ні листи Служби безпеки України від 15 липня 2016 року та від 11 вересня 2017 року, у розумінні підпункту 6 пункту 5 та підпункту 4 пункту 13 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок №845), не є іншими передбаченими законом обставинами для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету на користь позивача.
16.          Враховуючи це суди дійшли висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для зупинення безспірного списання коштів згідно з постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі №812/1697/13-а.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17.          ДКС України у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права.
18.          Зазначає, що ДКС України не могло залишити поза увагою листи Служби безпеки України - органу спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
19.          Суди не надали оцінки тій обставині, що власником акцій та вигодонабувачем ПРАТ «ЛИНІК» є ПАТ «НК «Роснефть» (місто Москва, Софійська набережна, 26/1), яке згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018, включено в перелік юридичних осіб, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).
20.          Тому, відповідно до приписів постанови Правління Національного банку України від 1 жовтня 2015 року №654 «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» забороняється проведення операцій, які мають на меті, порушують сприяють або можуть сприяти уникненню чи порушенню обмежень, установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями).
21.          Позивач звертає увагу, що перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на користь ПРАТ «ЛИНІК» може сприяти подальшому виведенню капіталу ПАТ «НК «Роснефть» за межі України та передчасно і помилково здійснено висновки, що до спірних правовідносин на застосовуються положення вказаної постанови Правління Національного банку України.
22.          Крім того, відповідач не погоджується з резолютивною частиною рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ДКС України вчинити певні дії, оскільки судами не взято до уваги пункт 14 Порядку №845, відповідно до якого після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин.
23.          У відзиві на касаційну скаргу відповідач не погоджується з нею, вважає її необґрунтованою, тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
24.          Наголошує, що аргументи відповідача, викладені в касаційній скарзі повторюють його ж аргументи, що були предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
25.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
26.          Спірні правовідносини у справі, що розглядається, склались з проводу тривалого невиконання ДКС України судового рішення у справі №812/1697/13-а, що зумовлено невиплатою коштів (бюджетна заборгованість з податку на додану вартість), присуджених цим рішенням.
27.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28.          Положеннями статті 1291 Конституції України та, зокрема, статті 370 КАС України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, відповідно до якого судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України
29.          Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
30.          Відповідно до статті 1 зазначеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
31.          Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
32.          Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок №845.
33.          Згідно з абзацом другим пункту 2 Порядку №845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
34.          Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
35.          Підпунктом 2 пункту 4 Порядку№ 845 визначено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.
36.          Підпунктом 6 пунктом 16 Порядку №845 передбачено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.
37.          Враховуючи наведені норми, обов`язок виконувати рішення суду про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з державного бюджету шляхом його безспірного списання на підставі рішення суду лежить на ДКС України.
38.          Як встановлено судами, та зазначалось в пункті 11 цієї постанови, ДКС України призупинило безспірне списання коштів за судовим рішенням у справі №812/1697/13-а, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 
39.          Причиною призупинення безспірного списання коштів було те, що одним із власників акцій та вигодонабувачів позивача є ПАТ «НК «Роснефть», яке відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018, включено до переліку юридичних осіб, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а також листи Служби безпеки України від 15 липня 2016 року та 11 вересня 2017 року з грифом «Для службового користування», в яких порушено питання призупинення операцій з бюджетними коштами, присудженими на користь ПРАТ «ЛИНІК».
40.          Відповідно до пункту 13 Порядку №845 зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: 1) зупинення судом виконання: виконавчого документа; рішення про стягнення коштів; 3) звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником; 4) наявності інших передбачених законом обставин.
41.          Аналізуючи наведені норми Порядку №845 в контексті схожих фактичних обставин справи, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 2 травня 2018 року (справа № 812/245/17), 27 червня 2019 року (справа № 812/242/17), 20 березня 2020 року (справа 812/244/17) дійшов таких висновків.
42.          Пункт 13 Порядку №845 містить вичерпний перелік підстав для зупинення безспірного списання коштів, який розширеному тлумаченню не підлягає, а листи Служби безпеки України, на які посилається відповідач, як на підставу для зупинення безспірного списання коштів на користь позивача, за своїм змістом є інформаційними повідомленнями і не містять жодних заборон щодо виконання рішення суду.
43.          Тобто, зазначені листи носять лише рекомендаційний характер і вони не визначені чинним законодавством як підстава для зупинення безспірного списання коштів.
44.          Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дійшли правильного висновку, що листи Служби безпеки України від 15 липня 2016 року та від 11 вересня 2017 року, у розумінні підпункту 6 пункту 5 та підпункту 4 пункту 13 Порядку №845, не є іншими передбаченими законом обставинами для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету на користь позивача, що свідчить про безпідставність відповідних доводів відповідача.
45.          Не заслуговують на увагу й інші доводи відповідача, що однією з підстав для призупинення безспірного списання коштів було те, що одним із власників акцій та вигодонабувачів ПРАТ «ЛИНІК» є ПАТ «НК «Роснефть», яке відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018, включено до переліку юридичних осіб, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).
46.          Так, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що зазначене рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року є актом індивідуальної дії і стосується виключно прав та інтересів осіб, про який йдеться в цьому акті, тобто осіб, до яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), в тому числі й ПАТ «НК «Роснефть».
47.          Доказів застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно позивача - ПРАТ «ЛИНІК» відповідачем не надано, а судами таких обставин не встановлено.
48.          Варто також зауважити, що ні власне саме рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», ні Указ Президента України від 21 червня 2018 року №176/2018, яким введено в дію це рішення, не містить норм, які б давали змогу поширити ці акти на інших осіб (в тому числі й на ПРАТ «ЛИНІК»), які якимось чином пов`язані з тими особами (зокрема ПАТ «НК «Роснефть»), до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).
49.          За таких обставин, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» не могло бути підставою зупинення безспірного списання коштів державного бюджету на користь ПРАТ «ЛИНІК».
50.          Також судами обґрунтовано вказано, що постанова Правління Національного банку України від 1 жовтня 2015 року №654 «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» визначає визначається механізм реалізації банками України відповідних персональних санкцій щодо осіб, зазначених у додатках до рішення Ради національної безпеки і оборони України. Оскільки до ПРАТ «ЛИНІК» Радою національної безпеки і оборони України не застосовувались персональні спеціальні економічні та інших обмежувальні заходи (санкції), зазначена Правління Національного банку України від 1 жовтня 2015 року №654 не регулює спірні правовідносини, а отже й не підлягає застосуванню до них.
51.          Аргументи позивача, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги пункт 14 Порядку №845, відповідно до якого після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин, також є безпідставними, оскільки вказаний пункт регулює подальші правовідносини, що виникають після законного зупинення безспірного списання коштів. В той час як у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій, з якими погодився і Верховний Суд, дійшли висновку про протиправність дій ДКС України щодо зупинення безспірного списання коштів.
52.          За наведених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли законного та обґрунтованого висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для невиконання рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року у справі №812/1697/13-а, а тому нездійснення заходів щодо виконання виконавчого листа №812/1697/13-а про стягнення з Державного бюджету на користь ПРАТ «ЛИНІК» бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за січень-лютий 2012 року, є протиправною бездіяльністю ДКС України.
53.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.
54.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
55.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №1240/2748/18 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська 
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду