Номер провадження: 33/813/182/20
Номер справи місцевого суду: 522/11596/19 
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М. 
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання – Лопотан В.І., 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП
В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. 
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн., 20 коп., згідно Закону України «Про судовий збір».
Згідно оскаржуваної постанови,  27.06.2019 року, о 15 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1 , по Привокзальній площі,2/1 у м.Одесі, при виїзді на перехрестя з круговим рухом, не надав переваги у русі автомобілю «Кіа», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого, автомобіль «Кіа» по інерції скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований, чим порушив п.16.11 ПДР. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу,у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2019 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши виступи учасників провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175495 від 27.06.2019р. (а.с.1);
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3-5).
-схемою місця ДТП (а.с.2);
-фото фіксацією та іншими матеріалами (а.с.11, 13-17).
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не зазначено жодного мотиву, з якого суд виходив при притягненні його до адміністративної відповідальності та не досліджені були заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, яке було надано ним до суду 01.08.2019 року.
Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, надані ОСОБА_1 заперечення, спростовуються іншими, наявними в матеріалах справи письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175495 від 27.06.2019р., поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , схемою місця ДТП, фото фіксацією та іншими матеріалами.
Вказаним доказам суд не вбачав підстав не довіряти, оскільки визнав їх такими, що узгоджуються між собою і такими, які є достатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Разом з тим, під час апеляційного перегляду справи, 16.10.2019 року апеляційний суд дійшов висновку про те, що з метою своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин у даній справі, необхідно допитати у якості свідка поліцейського в №1р. №3б №3 УПП в Одеській області ДПП, рядового поліції – ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175495 від 27.06.2019р. відносно ОСОБА_1 (а.с. 88), однак, вищевказаний поліцейський УПП в Одеській області - Золотих В.Д ОСОБА_5 , до суду апеляційної інстанції не з`явився. 
Твердження апелянта, про те, що схема ДТП від 27.06.2019 року не в повній мірі відображає ситуацію дорожньо – транспортної пригоди, оскільки при її складанні, інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП, лейтенантом поліції Торосяном А.І. був проігнорований факт наявності знаку 4.3 ПДР України, горизонтальної розмітки 1.12 ПДР України та невідповідне положення автомобілів до початку заїзду на паркову - є безпідставними, з огляду на таке. 
Так, відповідно до Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, схема місця дорожньо-транспортної пригоди – це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.
В пунктах 4, 5 Розділу 8 вищевказаної Інструкції, викладені вимоги до схеми ДТП та рекомендації, яких слід дотримуватися при її складанні. Зокрема на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду. В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу. Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів. 
Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вищевказаних вимог Інструкції, працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 175495 від 27.06.2019р., долучено схему місця ДТП, з якої вбачається, що вказана схема ДТП містить всі відображення та фіксації всіх об`єктів та обставин, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, зокрема відображено місце зіткнення, яке відповідає поясненням учасників ДТП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Більш того, місце зіткнення відображене на схемі ДТП, відповідає змісту фотознімків, зробленим на місці ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були долучені ними до матеріалів справи. 
Також, у доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що з фотознімків, які надавалися до суду першої інстанції, вбачається, що вся крайня права смуга Привокзальної площі зайнята припаркованими транспортними засобами та відповідно до наданих пояснень, аналогічно автомобілі, в крайній правій смузі кругового руху по Привокзальній площі, були розміщені і в день дорожньо – транспортної пригоди, що суттєво обмежувало видимість наявності транспортних засобів на середній смузі Привокзальної площі, а тому з наявних фактичних обставин справи не вбачається порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху при в`їзді на перехрестя з круговим рухом. 
Разом з тим, з урахуванням того, що встановити відповідність технічних дій водіїв транспортних засобів у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху можливо лише за допомогою спеціальних знань, апеляційним судомпостановою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року, за клопотаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , призначено по справі автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:
1. Як повинен був діяти водій транспортного засобу «Кіа Сееd» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 та водій транспортного засобу «Nissan Laurel», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 у дорожній обстановці, що мала місце 27 липня 2019 року згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху?
2. Чи відповідають дії водія автомобіля «Кіа Сееd» державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та водія автомобіля «Nissan Laurel», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 у дорожній обстановці, що мала місце 27 липня 2019 року технічним вимогам Правил дорожнього руху?
3. Чи були з технічної точки зору дії водія транспортного засобу «Кіа Сееd» державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у причинному зв`язку з виникненням ДТП? 
4. Чи були з технічної точки зору дії водія транспортного засобу «Nissan Laurel», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у причинному зв`язку з виникненням ДТП?
5. Чи мав водій автомобіля марки «Nissan» державний номерний знак НОМЕР_1 технічну можливість запобігти дорожньо – транспортній пригоді у вказаній дорожній обстановці?
6. Чи мав водій автомобіля марки «КІА» державний номерний знак НОМЕР_2 технічну можливість запобігти дорожньо – транспортній пригоді у вказаній дорожній обстановці?
Проведення автотехнічної експертизи доручено Одеському науково – дослідному експертно – криміналістичному центрі МВС України (65005, м.Одеса, вул. Прохорівська,35)(а.с. 118-121).
Так, відповідно до Висновку експерта від 20.02.2020 року №856-А за результатами судової автотехнічної експертизи встановлено:
1. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії постанов про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Кіа Ceed» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.3 та 10.5 Правил дорожнього руху України.
Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії постанов про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Laurel» ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
2. Виходячи з заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії постанов про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Кіа Ceed» ОСОБА_2 , з технічної точки зору, убачаються невідповідності вимогам п.п. 10.3 та 10.5 Правил дорожнього руху України, виконуючи які водій ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.
3. У комплексі вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, а також відповіді на клопотання відсутні дані (див. дослідницьку частину з питання № 3), таким чином провести аналіз щодо дій водія автомобіля «Nissan Laurel» ОСОБА_1 та визначити технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Кіа Ceed» експертним шляхом не виявляється можливим. 
    4.Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії постанов про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Кіа Ceed» ОСОБА_2 , з технічної точки зору, убачаються не відповідності вимогам п.п. 10.3 та 10.5 Правил дорожнього руху України. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії постанов про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, з урахуванням механізму та обставин розвитку даної дорожньо - транспортної ситуації, у даній дорожній ситуації у зв`язку відсутністю вихідних даних (див. дослідницьку частину з питання № 3), виконати аналіз відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля «Nissan Laurel» ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, експертним шляхом не виявляється можливим.
5. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії постанови про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Кіа Ceed» ОСОБА_2 убачаються невідповідності вимогам п.п. 10.3. та п.п. 10.5 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.
6. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанови про призначення судової експертизи та відповіді про задоволення клопотання експерта, з урахуванням механізму та обставин розвитку дорожньо-транспортної ситуації, у даній дорожній ситуації у зв`язку з відсутністю вихідних даних (дивись дослідницьку частину з питання №3), виконати аналіз відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля «Nissan Laurel» ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які могли знаходитись в причинному зв`язку з виникненням подій даної пригоди, з технічної точки зору, експертним шляхом не виявляється можливим. 
Таким чином,  у вказаному експертному висновку зазначається про невідповідності вимогам  Правил дорожнього руху України, як водія «Кіа Ceed»  ОСОБА_2 , так і водіяавтомобіля «Nissan Laurel» ОСОБА_1 , якого суд обґрунтовано визнав винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.
Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра