ПОСТАНОВА
Іменем України

12 травня 2020 року 
м. Київ
справа №П/811/1638/16
касаційне провадження №К/9901/32838/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 (суддя Момонт Г.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 (головуючий суддя - Білак С.В., судді: Олефіренко Н.А., Шальєва В.А.) у справі № П/811/1638/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» звернулось до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.06.2016               № 0000321404.
Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 24.03.2017 адміністративний позов задовольнив у повному обсязі. 
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.06.2017 залишив постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Кропивницька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області (правонаступник Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області) оскаржила їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.03.2017, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Кропивницька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, наголошує на фіктивному (удаваному) характері оспорюваних господарських операцій. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що органом доходів і зборів проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілс ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Седес», Товариством з обмеженою відповідальністю «Продінвест ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прод Опт Продукт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Конструктив Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепіталс Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Бігнікс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Блюбері Продакшн», Товариством з обмеженою відповідальністю «Лерос», Товариством з обмеженою відповідальністю «Штовар Україна», Товариством з обмеженою відповідальністю «Автозапчастина Ойл», Товариством з обмеженою відповідальністю «Апреліус» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, результати якої оформлено актом від 30.05.2016 № 19/11-23-14-04/37168270.
За її наслідками відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог         пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неправомірне включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД» транспортних послуг, з підстави непідтвердження реального характеру здійснених поставок. 
Обґрунтовуючи свою позицію, податкова інспекція посилалась на матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32015100050000084 від 28.10.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 205, частиною першою статті 212, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України. Проведеним досудовим розслідуванням у цьому провадженні встановлено, що Вільховченко Сергій Олексійович (директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД») з метою отримання прибутку у вигляді відсотка від переведення грошових коштів у готівкову форму організував роботу схем ухилення від сплати податків шляхом використання підконтрольних фіктивних суб`єктів господарювання, в тому числі контрагента позивача, з метою прикриття своєї незаконної діяльності, яка полягала у сприянні в ухиленні від сплати податків та конвертації безготівкових грошових коштів у готівку, штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД» відсутнє за податковою адресою та не має відповідних трудових ресурсів для поставки товарів, виконання робіт, надання послуг.
На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.06.2016 № 0000321404, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 40900,00 грн. за основним платежем та 20450,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнаючи протиправним та скасовуючи названий акт індивідуальної дії, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наданими позивачем доказами підтверджено факти здійснення відповідних господарських операцій та зміни майнового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» внаслідок цих поставок. При цьому відповідачем, на переконання судових інстанцій, не доведено належними доказами факт фіктивності господарських операцій, здійснених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД», оскільки факт проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, підозрюваним в якому є, зокрема, ОСОБА_1 не є беззаперечним свідченням таких обставин.  
За правилами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. 
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення. 
Реальність, зокрема, потребує з`ясування того факту, чи справді відповідні послуги отримано від указаного в первинних документах контрагента. Для цього варто встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованим постачальником, хто персонально брав у цьому участь, допитати відповідних осіб як свідків. 
Не досліджено судами першої та апеляційної інстанцій у даній ситуації і технічну можливість Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД» виконати спірні поставки з урахуванням його фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ним витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо). 
При цьому не перевірено, якими силами та засобами надавались оспорювані транспортні послуги - власними або залученими, а також хто виступав їх конкретними виконавцями. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а          справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області задовольнити частково.
Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 у справі № П/811/1638/16 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк