ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11167/19  Номер провадження 22-ц/814/1482/20	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
секретар Зеленська О.І.,
з участю представника ОСОБА_1 – адвоката Різниченко Л.Л.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження (із повідомленням учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Різниченко Людмили Леонідівни
на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2020 року, постановлену суддею Савченко Л.І. (повний текст складено 10 квітня 2020 року),
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), заінтересована особа: ОСОБА_2 щодо складення розрахунку заборгованості, 

в с т а н о в и в:
17.12.2019 ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника – адвоката Різниченко Л.Л., звернулася в суд із указаною скаргою, в якій, з урахуванням заяви про зміну вимог від 07.04.2020, просить:
-        визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області по складанню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2019 за №82565 у межах ВП №36854684 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 за №2-1816/10 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей за період із 02.01.2011 по 01.12.2019; 
-        зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області скласти оновлений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у межах ВП №36854684, включивши до такого розрахунку документально підтверджену заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, викладену в заяві стягувача від 27.03.2019; при визначенні розміру зобов`язань за 2011-2012 роки не враховувати недостовірні документи, а саме, не завірені копії квитанцій та квитанції, складені без зазначення повного імені стягувача, іншу надруковану за допомогою копіювальної техніки і незавірену належним чином недостовірну інформацію. Визначену до стягнення суму заборгованості зі сплати аліментів просить обраховувати в національній валюті України. 
       Скарга обґрунтована тим, що 06.12.2019 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тригубенком І.Ю. в межах виконавчого провадження №36854684 з примусового виконання виконавчого листа від 09.02.2010 за №2-1816/10, складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №82565 щодо боржника ОСОБА_2 .
       Стягувач ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця щодо обрахування суми заборгованості за 2011-2012 роки незаконними, оскільки розрахунок в цій частині ґрунтується на недостовірних доказах, а допущену ним бездіяльність – протиправною, через не включення до розрахунку заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, викладену в заяві стягувачки від 27.03.2019, що підтверджується документами: довідкою-розрахунком Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 14.11.2012 №40600; довідками Октябрського ВДВС м.Ліпецька Управління Федеральної служби судових приставів по Ліпецькій області Російської Федерації від 07.06.2011 №30777/11/02/48, від 08.09.2011 №50726/11/02/48, від 16.12.2011 №57219/11/02/48, від 11.01.2012 №309/12/02/48; постановами судового пристава-виконавця Октябрського ВДВС м.Ліпецька Управління Федеральної служби судових приставів по Ліпецькій області Російської Федерації від 09.06.2015 про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документа стягувачу та від 11.02.2016 про внесення змін до постанови про розрахунок заборгованості з аліментів від 31.05.2015 у виконавчому провадженні№7440/11/02/48.
       Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2020 року скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково.
       Визнано протиправними дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) по складанню ним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2019 №82565 у рамках виконавчого провадження №36854684 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 №2-1816/10 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей за період з 02.01.2011 по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Зобов`язано державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) скласти оновлений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у рамках виконавчого провадження №36854684 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 №2-1816/10 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей за період з 02.01.2011 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , врахувавши до даного розрахунку заборгованість боржниказі сплати аліментів в частині джерела та розміру заробітку (доходу), викладену у заяві одержувачки аліментів від 27.03.2019 та підтверджену документами: довідкою-розрахунком Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 14.11.2012№ 40600; довідками Октябрського ВДВС м.Ліпецька Управління Федеральної служби судових приставів по Ліпецькій області Російської Федерації від 07.06.2011 №30777/11/02/48; від 08.09.2011 №50726/11/02/48; від 16.12.2011 №57219/11/02/48; від 11.01.2012 №309 /12/02/48; постановами судового пристава-виконавця Октябрського ВДВС м.Липецька Федеральної служби судових приставів по Ліпецькій області Російської Федерації від 09.06.2015 про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу стягувачу та від 11.02.2016 про внесення змін до постанови про розрахунок заборгованості з аліментів від 31.05.2015 у виконавчому провадженні №7440/11/02/48, здійснивши визначення та нарахування сум заборгованості боржника у національній валюті України.
       У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.
       Ухвала районного суду, в частині визнання дій державного виконавця протиправними, вмотивована тим, що він не виконав норми абз.2 ч.2 ст.195 СК України та при підготовці розрахунку заборгованості не врахував джерело та розмір заробітку боржника, отриманийним за кордоном згідно заяви стягувача від 27.03.2019 із доданими до неї документами.
       Вимога стягувача зобов`язати державного виконавця включити до розрахунку заборгованість ОСОБА_2 за період з 02.01.2011 по 01.12.2019 на підставі складеної нею заяви з додатками від 27.03.2019, підлягає задоволенню в частині врахування такої заяви, викладених у ній джерел та розміру заробітку (доходу), що відповідатиме вимогам абз.2 ч.2 ст.195 СК України. Оскільки під час розрахунку заборгованості державний виконавець повинен враховувати саме заробіток (доходи) отриманий платником аліментів за кордоном, а не нараховану заборгованість, виходячи із середньомісячної заробітної плати за аналогічний період, за який нараховано заборгованість в Україні.
       Вимоги скарги щодо зобов`язання державного виконавця при складенні оновленого розрахунку не враховувати документи щодо сплати зобов`язань за 2011-2012 роки, як недостовірних, є не доведеними та не конкретизованими, а тому задоволенню не підлягають. 
        ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника – адвоката Різниченко Л.Л., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити у повному обсязі.
       Вважає, що суд першої інстанції порушив принцип диспозитиності цивільного процесу, передбачений ч.1 ст.13 ЦПК України, та вийшов за межі вимог скарги, на власний розсуд, без обговорення з учасниками справи, дійшовши висновку щодо необхідності врахування державним виконавцем у процесі підготовки оновленого розрахунку заборгованості певних умов, а саме, джерела та розміру заробітку (доходу), отриманого з 2011 по 2015 роки на території Російської Федерації.
Посилаючись на постанови судового пристава-виконавця від 09.06.2015 про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу стягувачу та від 11.02.2016 про внесення змін до постанови про розрахунок заборгованості з аліментів від 31.05.2015 у ВП №7440/11/02/48, які боржником не оскаржувалися, доводить, що останній своїми діями фактично визнав всю заборгованість з аліментів у розмірі 852 816,39 рублів.
Вважає, що, незалежно від способу та методики нарахування судовим приставом даної заборгованості, вона у повному обсязі підлягає стягненню із боржника у межах ВП №36854684 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 за №2-1816/10. В обґрунтування наведених доводів посилається на постанову Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 у справі №554/7137/17, яка, на думку стягувача, має преюдиційний характер. Тоді як вмотивована положеннями ст.165 СК України вказівка районного суду врахувати джерело та розмір заробітку (доходу), отриманого з 2011 по 2015 роки на території Російської Федерації, не відповідає положення ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України та ст.10 ЦК України, якими передбачено надання переваги міжнародним договорам.
Заперечує надану районним судом оцінку доказів, у тому числі матеріалів виконавчого провадження, оскільки суд не переконався, що матеріали, залучені до виконавчого провадження та враховані державним виконавцем в ході підготовки частини розрахунку заборгованості від 16.12.2019 №82565 за 2011 рік, не є автентичними, безспірними, а являють собою надруковану за допомогою копіювальної техніки та незавірену належним чином, недостовірну інформацію у формі квитанцій та відповіді поштампу-центру зв`язку №1 УДППЗ «Укрпошта» від 23.05.2012. При цьому, саме недостовірність матеріалів за весь 2011 рік, а не розмір заборгованості, становлять предмет скарги, який обґрунтований стягувачем належними та конкретизованими доказами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
У судовому засіданні представник стягувача - адвокат Різниченко Л.Л. апеляційну скаргу підтримала, наполягаючи на її задоволенні.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи. 
Клопотання начальника Шевченківського ВДВС у м.Полтаві про відкладення розгляду скарги у зв`язку з відпусткою державного виконавця Тригубенко І.Ю., яка забезпечує виконання виконавчого провадження, в межах якого подана скарга, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи в апеляційній інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача – адвоката Різниченко Л.Л., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом установлено та не оспорюється сторонами, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 (справа №2-1816/10), з урахування виправлень, внесених ухвалою суду від 15.06.2010, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку кожного місяця, але не менше 30% одного прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи стягнення із 09.11.2009 і до досягнення повноліття дітьми./а.с.23-24, 28 т.1/
       Ухвалою Ліпецького обласного суду від 24.02.2011 визнано та дозволено примусове виконання на території Російської Федерації рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 (справі №2-1816/10) про стягнення аліментів із ОСОБА_2 /а.с.119-120 т.1/
       Постановою судового пристава-виконавця Октябрського районного відділу судових виконавців м.Ліпецьк УФССВ по Ліпецькій області від 24.03.2011 порушено виконавче провадження №7440/11/02/48 відносно ОСОБА_2 /а.с.121 т.1/
09.06.2015 постановою судового виконавця Октябрського районного відділу судових виконавців м. Ліпецька УФССВ по Ліпецькій області Єсиною Л.М. виконавче провадження №7440/11/02/48 завершено. Виконавчий лист №1/11 від 24.02.2011, виданий Ліпецьким обласним судом у справі №1/11, який набрав законної сили 09.03.2011, предмет виконання аліменти в розмірі Ѕ частини доходів кожного місяця відносно боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - повернуто./а.с.65 т.1/
Згідно постанови про внесеннязмін в постанову про розрахунок заборгованості по аліментам від 31.05.2015 судового виконавця Октябрського районного відділу судових виконавців м.Ліпецька УФССВ по Ліпецькій області постановлено, що заборгованість по аліментам станом на 31.05.2015 складає 852 816,39 руб./а.с.66 т.1/.
       21.08.2015 грошові кошти в розмірі 19 337,61 руб. перераховані ОСОБА_1 на надані нею реквізити, платіжне доручення від 21.08.2015 №541048, що підтверджується листом Октябрського РВСВ м. Ліпецька УФССВ по Ліпецькій області від 29.09.2015 №48002/15/841198./а.с.122 т.1/
       Боржник ОСОБА_2 із 21.12.2009 по 01.04.2010 працював у м.Ліпецьк РФ та сплачував аліменти в цей період у м.Полтава в рамках виконавчого провадження №17628360, що підтверджується: довідкою-розрахунком Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ за вих.40600 від 14.11.12, копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 /а.с.138-140 т.1/
Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 27.03.2013 відкрито виконавче провадження ВП №36854684 з виконання виконавчого листа №2-1816/10 від 19.02.2010, виданого Октябрським райсудом м.Полтави, провадження за яким триває./а.с.128 т.1/.
27.03.2019 представник стягувача адвокат Різниченко Л.Л. звернулася до Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області із заявою про врахування документів та визначення і стягнення загальної суми заборгованості зі слати аліментів на утримання дітей, з урахуванням: постанови Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 у справі №554/7137/17; довідки Октябрського відділу державної виконавчої служби м.Ліпецька від 11.01.2016 №309/12/02/48; копії довідки-розрахунку Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 14.11.2012 №40600; постанови судового пристава-виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби м.Ліпецька від 09.06.2015 та від 11.02.2016 про наявність заборгованості за період з 09.02.2009 по 31.05.2015 у сумі 852 816,39 руб.; ухвали Октябрського районного суду м.Полтави у справі №4-с-23/11 від 30.01.2013; довідки Шевченківського ВДВС м.Полтави №73121 від 07.12.2018. Здійснити визначення та нарахування загальної суми заборгованості боржника зі сплати аліментів на утримання дітей за період з 09.11.2009 по 31.05.2015 (у національній валюті України станом на здійснення нарахування)./а.с.54-58 т.1/
06.12.2019 за вих.№82565 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області складенорозрахунок заборгованості зі сплати аліментів з виконання виконавчого листа №2-1816/10, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 19.02.2010, згідно якого заборгованість за період з 02.01.2011 по 01.12.2019 складає 15 482,66 грн./а.с.71-72 т.1/.
Частково задовольняючи вимоги скарги, районний суд виходив із того, що дії державного виконавця не відповідають вимогам ч.2 ст.195 СК України та є протиправними, а розрахунок заборгованості зі сплати аліментів має обраховуватися державним виконавцем з урахуванням заяви стягувача від 27.03.2019 із доданими до неї документами, а саме: довідкою-розрахунком Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 14.11.2012№ 40600; довідкою Октябрського ВДВС м.Ліпецька Управління Федеральної служби судових приставів по Ліпецькій області Російської Федерації від 07.06.2011 №30777/11/02/48; від 08.09.2011 №50726/11/02/48; від 16.12.2011 №57219/11/02/48; від 11.01.2012 №309 /12/02/48; постановами судового пристава-виконавця Октябрського ВДВС м.Липецька Федеральної служби судових приставів по Ліпецькій області Російської Федерації від 09.06.2015 про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу стягувачу та від 11.02.2016 про внесення змін до постанови про розрахунок заборгованості з аліментів від 31.05.2015 у виконавчому провадженні №7440/11/02/48. У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено за недоведеністю. 
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із ухвалою суду,переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на свою користь. 
Згідно вимог ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Згідно положень частин 3,4,8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, від 06.06.2018 у справі №756/13754/14-ц.
Якщо розмір заборгованості сторонами не оспорений, заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем має стягуватися на підставі Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем без ухвалення рішення суду щодо стягнення цієї заборгованості.
Статтею ст.81 СК України визначено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.
Відповідно до пункту 19 такого Переліку, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, у тому числі з інших видів заробітку.
Як убачається із матеріалів справи, виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, який перебував на території Російської Федерації, проводилося на підставі ратифікованої Україною Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, як частини національного законодавства.
Згідно ч.3 ст.54 Конвенції, якою регламентовано порядок визнання і примусового виконання рішень, встановлено, що порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. 
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом вимог ч.ч.1,2 ст.3 ЦПК України та ст.10 ЦК України, якими передбачено надання переваги міжнародним договорам - Мінській Конвенції, положення якої застосовуються допоки рішення виконується на території Договірної Сторони.
Враховуючи, що виконання рішення національного суду відносно боржника ОСОБА_2 на території Російської Федерації закінчено 09.06.2015, районний суд дійшов правильного висновку, що рішення компетентних органів Російської Федерації під час проведення виконавчих дій мають бути прийняті до уваги та враховані державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) у межах ВП №36854684 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2010 за №2-1816/10.
Чинність постанов судового пристава-виконавця від 09.06.2015 про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу стягувачу та від 11.02.2016 про внесення змін до постанови про розрахунок заборгованості з аліментів від 31.05.2015 у ВП №7440/11/02/48, правомірність висновків районного суду не спростовує.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач своїми діями фактично визнав всю заборгованість з аліментів у розмірі 852 816,39 рублів, оскільки не оскаржував зазначені постанови судового пристава-виконавця, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони є власною оцінкою цих обставин на свою користь, тоді як процесуальна поведінка боржника вказує на невизнання ним такої заборгованості по аліментам.
       Не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції принципу диспозитності цивільного процесу та виходу за межі вимог скарги, оскільки суд на власний розсуд, без обговорення з учасниками справи, дійшовши висновку щодо необхідності врахування державним виконавцем у процесі підготовки оновленого розрахунку заборгованості певних умов, а саме, джерела та розміру заробітку (доходу), отриманого з 2011 по 2015 роки на території Російської Федерації.
       Такий висновок суду першої інстанції зроблений в межах доводів скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам, на підставі повного з`ясування обставин справи та правильно застосованих норм сімейного законодавства щодо перерахунку заборгованості у разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном.
Апеляційний суд визнає неспроможними та безпідставними доводи апеляційної скарги з посиланням на постанову Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 у справі №554/7137/17, що, незалежно від способу та методики нарахування судовим приставом даної заборгованості, вона у повному обсязі підлягає стягненню із боржника у виконавчому провадженні ВП №36854684. 
Як убачається із постанови Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019, ухваленої у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам (справа№554/7137/17), у задоволенні позову відмовлено. При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з таким позовом до вирішення питання про остаточну суму заборгованості є передчасним./а.с.70/
Отже, з урахуванням положень ст.195 СК України та ч.ч.3,4,8 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів визначається виключно виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі, якщо сторона виконавчого провадження фактично не погоджується із розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості, який вирішується судом. 
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення скарги, а саме, в частині зобов`язання виконавця врахувати документи щодо джерела та розміру заробітку (доходу) боржника. 
Заперечення стягувачкою в апеляційній скарзі оцінки доказів, зробленій районним судом при розгляді скарги, у тому числі, матеріалів виконавчого провадження, є безпідставними та колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки судом першої інстанції дотримано вимог ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів в розумінні належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Матеріали виконавчого провадження ВП №36854684 дослідженні судом апеляційної інстанції. Підстави вважати, що виконання зобов`язань у 2011 році не підтверджено належними та достовірними документами – відсутні, а доводи апеляційної скарги у цій частині зводяться до надмірного формалізму та загального цитування положень Інструкції. 
Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду постановлена із дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду має бути залишена без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Різниченко Людмили Леонідівни – залишити без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03.06.2020.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська