ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року	Львів	Справа № 300/2001/19 пров. № А/857/377/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання припинити стягнення з пенсії надмірно переплачених грошових коштів (суддя суду І інстанції: Главач І.А.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11.12.2019р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. щодо вимоги про повернення надмірно переплачених грошових сум; зобов`язати пенсійний орган припинити стягувати з її пенсії надмірно переплачені грошові кошти; судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви стягнути з відповідача (а.с.5-7, 15).

Ухвалою суду від 11.11.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо повернення надмірно виплачених коштів повернуто позивачу (а.с.24-26).

Відповідно до ухвали суду від 11.11.2019р. про відкриття провадження у справі визнано належним відповідачем по справі Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. (а.с.1-2).

          Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. заявлений позов задоволено; зобов`язано відповідача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. припинити стягувати з пенсії ОСОБА_1 переплачені грошові суми; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 427 грн. 67 коп. (а.с.47-520.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., який покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.57-61).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач пропустила строк звернення до суду, при цьому не надала належних доказів наявності поважних причин пропуску такого строку.
Також по причині непідтвердження поданої позивачем довідки про заробітну плату відповідачем проведено перерахунок пенсії та приведено пенсійну справу ОСОБА_1 у відповідність до розміру підтвердженого страхового стажу. Внаслідок таких дій виникла переплата пенсії в розмірі 85593 грн. 01 коп., яка на підставі заяви позивача від 17.12.2013р. стягується з її пенсії у розмірі 20 відсотків до повного погашення переплати.
Таким чином, пенсійним органом у відповідності до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення про стягнення сум переплаченої пенсії.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 17.08.2009р., позивачу призначено пенсію за віком.
Загальний стаж роботи при призначенні пенсії становив 31 рік 08 місяців; заробітну плату враховано за період з 01.01.1984р. по 31.12.1988р. згідно представленої довідки № 3/К від 04.01.1989р., виданої Виробничим об`єднанням /ВО/ «Юганськнафтогаз», Російська Федерація.
Під час проведення перевірки достовірності вказаної довідки відповідачем були скеровані 21.12.2012р. та 27.03.2013р. запити до міського архіву м.Нефтеюганськ, Російська Федерація.
Згідно відповіді архівної установи м.Нефтеюганськ відомості щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати ВО «Юганськнафтогаз» за період з 26.05.1979р. по 01.01.1989р., в особистій картці форми Т-2 щодо укладення строкового трудового договору є відсутніми.
Виходячи з наведеного, пенсійним органом проведено перерахунок та приведено пенсійну справу у відповідність до підтвердженого страхового стажу позивача.
Внаслідок представленої позивачем довідки про заробітну плату, відомості якої не підтвердилися в ході перевірки, виникла переплата пенсії в загальній сумі 85593 грн. 01 коп.
17.12.2013р. позивачем ОСОБА_1 подано до пенсійного органу заяву, в якій вона просить виниклу переплату утримувати з її пенсії по 20 відсотків щомісяця (а.с.13).
На підставі цієї заяви відповідачем проводилося утримання коштів з пенсії позивача.
12.04.2019р. позивач ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила припинити стягнення коштів з її пенсії та повернути кошти, які вже стягнуті на погашення переплати (а.с.80).
За результатами розгляду цієї заяви Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. скерувало відповідь № 68/Д-15 від 07.05.2019р., якою фактично відмовлено у припиненні стягнення з пенсії із покликанням на виникнення переплати пенсії через подачу недостовірної довідки щодо заробітної плати (а.с.9).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.101-103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера. 
У розглядуваному випадку відповідачем не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.
На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що за відсутності зловживань (недобросовісності) з боку пенсіонера, підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії є відсутніми.

Разом тим, правильно по суті вирішивши справу, суд помилково застосував норми матеріального права, з наступних підстав.

          Із змісту заявленого позову слідує, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем були покладені наступні обставини:
          довідка щодо заробітної плати видана ВО «Юганськнафтогаз», який повинен нести відповідальність за недостовірність зазначених у них відомостей, а не пенсіонер;
          позивачем не допущено будь-яких зловживань під час подачі довідки ВО «Юганськнафтогаз», по причині чого вона є добросовісним набувачем виплачених коштів і тому останні не підлягають поверненню;
          пенсійним органом всупереч приписам ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не прийнято рішення щодо стягнення з позивача заборгованості по переплаченій пенсії.
          Виходячи з наведеного, позивачем були сформовані позовні вимоги: про визнання розглядуваних дій пенсійного органу протиправними та зобов`язання припинити стягнення коштів з пенсії.
          
Разом з тим, ухвалою суду від 11.11.2019р. частина позовних вимог ОСОБА_1 - про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо повернення з її пенсії надмірно виплачених коштів - повернуто позивачу.
          Звідси, під час розгляду заявленого позову не могли входити до предмету доказування обставини щодо допущення зловживань з боку пенсіонера під час визначення розміру пенсії на підставі недостовірної довідки ВО «Юганськнафтогаз», які були підставою для утримання суми переплати з пенсії ОСОБА_1 .
          За таких обставин мотиви задоволення позову щодо зобов`язання пенсійного органу припинити стягувати з пенсії надмірно переплачені грошові кошти є помилковими.

          Водночас, під час вирішення спору судом не враховано діючий порядок повернення коштів, які були надміру виплачені зі сторони пенсійного органу.
          Так, відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч.1).
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (ч.2).
Згідно з п.3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затв. постановою Правління ПФ України № 6-4 від 21.03.2003р., суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

          З наведеного слідує, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером двома шляхами:
у добровільному порядку (зі згоди пенсіонера);
стягуються в примусовому порядку на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (без згоди пенсіонера).

В розглядуваному випадку утримання сум із пенсії, які виплачені надміру, проводиться відповідачем в добровільному порядку – на підставі заяви ОСОБА_1 від 17.12.2013р. (а.с.13).
Підтвердженням наведеного є відповідь Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. № 73/М-15 від 31.05.2019р., яка надана на адвокатський запит (а.с.12).
Під час розгляду справи не здобуто доказів прийняття пенсійним органом рішення про стягнення спірних коштів з пенсії позивача або наявності судових рішень щодо стягнення цих сум.

          Разом з тим, подача позивачем заяви від 12.04.2019р. має визначальний вплив на подальше утримання з її пенсії переплачених сум.
          Зокрема, подача такої заяви свідчить про незгоду позивача з подальшим утриманням сум з її пенсії, що фактично призводить до припинення добровільного порядку повернення переплачених коштів.
Звідси, на підставі цієї заяви пенсійний орган зобов`язаний припинити утримувати кошти з пенсії позивача в розмірі 20 відсотків, які спрямовувалися на погашення переплати.
При цьому, відповідач вправі скористатися іншим порядком повернення переплачених коштів, передбаченим ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

          Оскільки заявлені позивачем вимоги про визнання розглядуваних дій відповідача протиправними повернуті судом без розгляду, тому об`єктивно питання наявності в діях позивача зловживань під час призначення пенсії (визначення її розміру) виходить за межі розглядуваного позову.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів (1. повернення переплачених коштів проводиться позивачем (пенсіонером) в добровільному порядку; 2. подача позивачем заяви про припинення добровільного повернення суми переплачених коштів є обов`язковою підставою для припинення подальшого утримання пенсійним органом коштів з пенсії ОСОБА_1 на підставі її заяви від 17.12.2013р.).

Щодо строків звернення до суду із розглядуваним позовом колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 дізналася про продовження утримання коштів з її пенсії із відповіді Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. № 68/Д-15 від 07.05.2019р.
Із розглядуваним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 04.10.2019р., що свідчить про дотримання з її сторони встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (допустив незастосування закону, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів задоволення позовних вимог.
В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. в адміністративній справі № 300/2001/19 змінити в частині мотивів задоволення позову ОСОБА_1 , виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складення повного судового рішення: 25.03.2020р.