ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1331/20 Справа № 2-2812/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»  
на  ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року
у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,        

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання по цивільній справі ПАТ КБ «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
       Не погодившись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та прийняти нову про задоволення заяви.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин, оскільки після повернення виконавчого документа стягувачу його було втрачено при пересилці.
Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
11.12.2018 р. до суду надійшла заява представника АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а також поновлення строку на його пред`явлення. В обґрунтування заяви, представник позивача посилався на те, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Відділу ДВС Кременецького РУЮ і державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 43757959. 09.07.2015 р. державним виконавцем Ковальчуком O.A. стосовно боржника ОСОБА_1 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Про наявність такої інформації стягувач дізнався з електронного реєстру виконавчих проваджень. Сама постанова та виконавчий документ на адресу АТ КБ «ПриватБанк» не надходили. На письмовий запит представника АТ КБ «Приватбанк» від 05.05.2017р. було отримано відповідь начальника Кременецького MР BДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 12.06.2017 р. № 4687, в якій зазначено, що на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2812, виданий 25.04.2014 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу. Представник позивача вважає, що виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_1 втрачений при пересилці, а тому просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення до виконання. 
Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 р. було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.235-236, том 1).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.02.2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року було 
залишено без змін (а.с.260-262, том 1).
Як вбачається із відмітки в матеріалах справи № 2-2812/11, представник позивача отримав виконавчі листи 28.04.2014 р.
Згідно доданих до заяви документів, на підставі виконавчого листа № 2-2812/11, 20.06.2014 р. державним виконавцем Кременецького МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області було відкрито виконавче провадження № 43757959 стосовно боржника ОСОБА_1 (а.с.8, том 2).
09.07.2015 р. державним виконавцем Кременецького МР ВДВС ГТУЮ винесена постанова у виконавчому провадженні № 43757959 про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.9, том2).
З листа начальника Кременецького MB ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 12.06.2017 р. № 4687 вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2812, виданий 25.04.2014 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1 645 243,63 грн боргу (а.с.11, том 2). 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
       Згідно до п.4 ч.17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 р., у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, та користуватися іншими правами, наданими законом.
       Разом з тим, представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, чому з моменту подачі 19.06.2014 р. заяви про примусове виконання рішення суду стосовно боржника ОСОБА_1 , він не цікавився ходом виконавчого провадження і лише в 2017 р. (через три роки з моменту звернення до ДВС з заявою про прийняття виконавчого листа) почав з`ясовувати питання про стан виконавчого провадження. При цьому, слід звернути увагу на те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його представлення, подана до суду більш ніж через рік з моменту отримання банком в червні 2017 р. відповіді Начальника ДВС ОСОБА_3 Р ОСОБА_4 В., і пояснень, чому представник стягувача тривалий час не звертався до суду з питання щодо видачі дубліката виконавчого листа, заява не містить.
       Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.
       Доводи апеляційної скарги заявника про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин - його втрати при пересилці, підлягають відхиленню, з огляду на наступне.
       При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, чи не втратили вони законної сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
       Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Однак підтверджень таких обставин матеріали справи не містять. 
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61 - 18169св18) зроблено висновок, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.         Стягувач зобов`язаний повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази на підтвердження своїх доводів.
Разом з тим, заявником не обгрунтовано обставини втрати виконавчого листа, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, чи не пред`являвся виконавчий лист повторно до виконання після його повернення Постановою державного виконавця від 09.07.2015 р.
       Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. 
З огляду на зазначене, враховуючи, що матеріали справи не містять достатніх доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та втрати виконавчого листа, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова