Справа  №755/2523/20                                            Головуючий в суді І інстанції - Дзюба О.А.
Провадження  №33/824/1593/2020                                                       Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
18 травня 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 03 лютого 2020 року о 16 год. 20 хв. він керував автомобілем «BMW 320D» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Алма-Атинській, 68 в м. Києві в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку було проведено у медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія», який знаходиться по вул. П. Запорожця, 20 в м. Києві. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на оскарження вказаної постанови суду першої інстанції. 
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення суд обмежився лише дослідженням висновку щодо результатів медичного огляду, протоколу та відеозаписів з нагрудної камери поліцейського. Однак належним чином не було враховано ту обставину, що працівниками поліції його було зупинено без жодних на те підстав. А оскільки такі підстави були відсутні, тому всі подальші дії інспектора не можуть вважатися законними, зокрема, й вимога пройти детальний медичний огляд в спеціалізованому закладі охорони здоров`я. Під час медичного огляду йому було запропоновано здати аналіз сечі, однак він не мав на це відповідної фізіологічної можливості. В зв`язку з цим, ним було запропоновано здати аналіз крові. Проте лікар та інспектор йому категорично відмовили, посилаючись на те, що це нібито законно лише у разі, якщо учасник ДТП перебуває без свідомості у медичному закладі. Він жодного разу не був учасником серйозного ДТП, виховує доньку, займається культуризмом та бойовими мистецтвами, що несумісне з вживанням наркотичних речовин. З метою визначення стану наркотичного сп`яніння йому було проведено лікарем лише поверховий огляд, що суперечить вимогам «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858. А отже, висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.02.2020 року є недійсним.
Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено в зв`язку з тим, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, а про існування постанови суду першої інстанції він дізнався лише 12.03.2020 року. 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. З довідкового листа до справи вбачається, що він отримав копію постанови лише 12.03.2020 року.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Правовими положеннями ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та послався на доводи викладені в апеляційній скарзі.
Зазначені пояснення ОСОБА_1 оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №343982 від 03.02.2020 року, 03 лютого 2020 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 320D» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Алма-Атинській, 68 в м. Києві в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку було проведено у медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія», який знаходиться по вул. П. Запорожця, 20 в м. Києві. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР (а.с.1).
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.02.2020 року (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (стимулятори (амфетамін).
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи вказане вище, приходить до переконання, що викладені у постанові висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.
На підтвердження доводів ОСОБА_1 про те, що було порушено порядок проведення огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння до суду апеляційної інстанції доказів не надано.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Попри доводи апеляційної скарги, вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду та вважаються апеляційним судом необґрунтованими.
Із огляду на вищезазначене постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О.  Габрієль