ПОСТАНОВА
Іменем України

31 березня 2020 року 
Київ
справа №1440/1938/18
адміністративне провадження №К/9901/36182/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №1440/1938/18
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року (прийняте у складі головуючого судді Птичкіної В.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Крусяна А.В., суддів: Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.)

У С Т А Н О В И В :

І. Суть спору

1. 13 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про стягнення середньої заробітної плати в розмірі 12246,67 грн. за час вимушеного прогулу з 20 липня 2018 року по дату ухвалення судового рішення; стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

2. ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

2.1. Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 грудня 2016 року № 356 о/с позивача було звільнено зі служби відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) на підставі наказу Національної поліції України від 01 вересня 2016 року №1093.
                    
2.2. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі 814/2851/16 скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 грудня 2016 року №356 о/с про звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , поновлено на посаді - заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 23 грудня 2016 року та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23 грудня 2016 року по 31 травня 2017 року в розмірі 42963,17грн.

2.3. 22 червня 2017 року відповідачем видано наказ № 146 о/с яким скасовано пункт наказу ГУНП в Миколаївській області №356 о/с від 22 грудня 2016 року, в частині звільнення зі служби в поліції та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління, без виплати грошового забезпечення, за період з 01 червня 2017 року по 22 червня 2017 року.

2.4. Крім того, 22 червня 2017 року видано наказ № 147 о/с про призначення полковника поліції ОСОБА_1 , заступником начальника відділення поліції - начальником слідчого відділення Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції, увільнивши його від посади заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління, починаючи з 22 червня 2017 року.

2.5. При цьому, позивач до виконання обов`язків заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції не приступив, внаслідок чого, 08 вересня 2017 року видано наказ № 224 о/с про звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції.

2.6. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року (набрало законної сили 31 травня 2018 року) у справі № 814/1440/17, визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 червня 2017 року № 146 о/с в частині словосполучення «без виплати грошового забезпечення з 01 по 22 червня 2017 року»; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 червня 2017 року №742 «Про оголошення рішення колегії ГУНП № 3 кгу/1»; визнано протиправним і скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 червня 2017 року № 147 о/с щодо призначення позивача заступником начальника відділення поліції - начальником слідчого відділення Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 08 вересня 2017 року № 224 о/с щодо звільнення позивача з посади заступника начальника відділення поліції - начальником слідчого відділення Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції.

2.7. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №814/494/18 (набрало законної сили 07 листопада 2018 року) стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївської області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 червня 2017 року по 19 липня 2018 року в сумі 129556,02грн.

2.8. Крім цього, як встановлено судом апеляційної інстанції, що на час розгляду даної справи, а саме 04 липня 2019 року набрало законної сили рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі №1440/2177/18, яким визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №1022 від 03 вересня 2018 року про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції Миколаївської області; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління національної поліції в Миколаївській області №258 о/с від 17 вересня 2018 року про увільнення полковника поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області та призначення його слідчим відділення Березнегуватського відділення поліції Снігурівського відділу поліції; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління національної поліції в Миколаївській області № 1125 о/с від 03 жовтня 2018 року про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївські області № 283 о/с від 05 жовтня 2018 року про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на штатній посаді заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відповідно до штатного розпису (штату) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 06 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року у сумі 5831,70 грн.

2.9. Факт того, що позивач так і не приступив до роботи на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУ НП підтверджується листами Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 23 лютого 2018 року, 10 липня 2018 року, 06 серпня 2018 року.

2.10. Вищезазначеними листами, позивачу повідомлялось, що штатом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, затвердженим наказом Національної поліції України від 28 квітня 2016 року №360 дск, передбачено лише одну посаду заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління. Також повідомлено, що фактично обов`язки по посаді заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління виконує інша особа, якій і виплачується грошове забезпечення; фінансування другої аналогічної посади, на яку ОСОБА_1 поновлений за рішенням суду не здійснюється.

2.11. У зв`язку з фактичним не допуском позивача до виконання службових обов`язків, відповідно до рішення суду про поновлення на посаді, а також з метою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3.     Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року стягнуто з Головного управління Національної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2018 року по 05 листопада 2018 року в сумі 43737,75грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4300 грн.

3.1. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки незаконність звільнення позивача підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили та тим, що позивач фактично не був поновлений відповідачем на посаді.

3.2. Також, визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, суд керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року. 
4.1. Ухвалено у справі нове рішення, яким стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2018 року по 05 листопада 2018 року у розмірі 44893,83 грн.
4.2. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у сумі 2100 грн.
4.3. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нову постанову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, необхідно застосовувати норми Порядку і умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання №260, а не Порядку №100.
IV. Касаційне оскарження

5. У касаційній скарзі Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

6. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що позивач з 01 червня 2017 року фактично не працював та не виконував роботу. Таким чином, не має правових підстав для виплати позивачу грошового забезпечення в розмірі 12246,67 грн.

7. Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

8. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

10. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

11. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

12. Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

12.1. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

13. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року №669/28799, затверджено Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

14. Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають до застосування при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів поліції та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

15. Згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. 

16. Пунктом 9 розділу І Порядку №260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

VI. Позиція Верховного Суду

17. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).

18. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

19. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

20. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

22. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого. 

23. Відповідно до пункту 4 розділу XI Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин в частині, що не суперечить цьому Закону.

24. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

25. Такий Порядок затверджено згаданим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799).

26. Відповідно до пункту 2 вказаного Наказу він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом № 580-VIII.

27. Вперше Закон № 580-VIII опублікований в офіційному виданні - газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року (№ 141-142), отже, відповідно до статті 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, окремі положення закону набрали чинності 07 серпня 2015 року, а Закон в цілому - 07 листопада 2015 року.

28. Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

29. Порядок № 260 опублікований та, відповідно, набрав чинності, 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39).

30. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішеннями судів систематично стягується на користь позивача заробітна плата за час вимушеного прогулу. Так, зокрема, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 814/2851/16 стягнуто на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23 грудня 2016 року по 31 травня 2017 року; рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 р. у справі №814/494/18 (набрало законної сили 07.11.2018р.) стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017р. по 19.07.2018р.; рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2018р. (набрало законної сили 04.07.2019р.) у справі №1440/2177/18 стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2018 р. по 19.11.2018р.; постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019р. у справі № 400/3118/18  стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2018р. по 28.03.2019р.
                    
31. У спірних правовідносинах в межах даної справи період вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить з 20 липня 2018 року по 05 листопада 2018 року, тобто після набрання чинності згаданим спеціальним нормативно-правовим актом.

32. Отже, при обчисленні суми середньої заробітної плати, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, підлягають застосуванню саме положення Порядку №260.

33. Згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

34. З урахуванням наведеного, суди дійшли вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки незаконність звільнення позивача підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

35. У відповідності до Пункту 9 розділу І Порядку №260 розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період вимушеного прогулу).

37. Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 806/2164/16).

38. Суд апеляційної інстанції, при визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягав присудженню на користь позивача з відповідача, правильно застосував до спірних правовідносин наведені норми, оскільки брав до уваги кількість календарних днів для обрахунку грошового забезпечення, як то передбачено Порядком № 260. 

39. Відповідно до розрахунково-платіжних відомостей за жовтень-листопад 2016 року середнє грошове забезпечення ОСОБА_2 складає (12562 грн.+12562 грн.):61 календарних дні за два місяці = 411,87 грн. Отже, грошове забезпечення ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу з 20 липня 2018 року по 05 листопада 2018 року складає 44893,83 грн. (411,87 грн. х 109 календарних днів).

40. Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_2 у період з 20 липня 2018 року по 05 листопада 2018 року; склала 109 календарних дня, а тому     сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 44893,83 грн. (411,87*109).

41. Посилання скаржника на існування іншої довідки про грошове забезпечення від 18 вересня 2018 року на загальну суму за жовтень-листопад 2017 року 21000 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, з неї неможливо встановити складові грошового забезпечення ОСОБА_2 .

42. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

43. Крім того,  розрахунково-платіжні відомості за жовтень-листопад 2016 року, вже були предметом дослідження у справі №400/3118/18 щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 20 листопада 2018 року по 28 березня 2019 року, враховуючи місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 на суму 12562грн.

44. Таким чином, Суд не вбачає допущення порушень судом апеляційної інстанції при здійсненні розрахунку суми середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача. Отже, доводи скаржника про невірне визначення зазначеної суми не знайшли свого фактичного підтвердження.

45. Що стосується вимог касаційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції, Верховний Суд зазначає, що в результаті його перегляду в апеляційному порядку постановою апеляційного суду зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, а тому підстави для його перегляду Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному главою 2 розділу ІІІ чинної редакції КАС України, відсутні.

46. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

47. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

VIІ. Судові витрати

48. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - залишити без задоволення.  

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
М.В. Білак 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду