Справа № 991/1867/20
Провадження1-кс/991/1910/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року                                                                 м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі:
слідчого судді                                                 ОСОБА_1 
з участю:        
секретаря судового засідання                        ОСОБА_2 
заявника                                                 ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, в режимі відеоконференції із Державною установою «Замкова виправна колонія №58», скаргу ОСОБА_3 від 02.03.2020 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 30.01.2020 про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду із зазначеною скаргою.
Вимоги скарги мотивує тим, що він подав до Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) заяву від 30.01.2020 про вчинення кримінального правопорушення, однак в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості по вказаній заяві уповноваженою службовою особою НАБУ до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) внесені не були, чим порушені права заявника. У зв`язку з чим просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за його заявою від 30.01.2020 про вчинення членом Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364-366, 375 КК України.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив про її задоволення з підстав, наведених у скарзі. Пояснив, що він звернувся до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою на дії суддів, які приймали незаконні рішення по його справам. Член Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя відмовила по всім його скаргам. У такому випадку вважає, що член Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя сприяє злочинній діяльності та приховує злочини, вчинені суддями. На думку ОСОБА_3 , такі дії свідчать про вчинення ряду корупційних злочинів.
Особа, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилась. Від представника НАБУ (за довіреністю) до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив, що в заяві ОСОБА_3 від 30.01.2020 (вх. № В-2654 від 04.02.2020) про вчинення кримінального правопорушення не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ, у зв`язку з чим вказану заяву листом від 07.02.2020 №11-225/5200 було скеровано для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про що повідомлено заявника. Представник НАБУ просив відмовити в задоволенні скарги та розглядати скаргу без його участі.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, – слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 надіслав до Національного антикорупційного бюро України заяву від 30.01.2020 про вчинення кримінального правопорушення, в якій навів інформацію про можливі протиправні дії члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, які, на його думку, кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 366, 375 КК України.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті, тобто стосовно злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Злочини, передбачені ст. 365, 366, 375 КК України, не належать до переліку злочинів, віднесених законом до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому слідчий суддя цього суду не уповноважений на розгляд питання щодо бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про такі кримінальні правопорушення до ЄРДР.
Щодо іншої частини заяви, яка стосується повідомлення про злочин, передбачений ст. 364 КК України, заявник ОСОБА_3 у своїй скарзі вказує на те, що член Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке виразилось у зловживанні своєю посадою та використанні свого службового становища з метою покриття злочинів, вчинених слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду міста Хмельницький, шляхом постановлення завідомо неправосудних рішень та вчинення службових підроблень. У зв`язку з цим ОСОБА_3 вважає, що така діяльність посадової особи свідчить про вчинення низки корупційних кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що припускає вчинення з боку члена Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя корупційних кримінальних правопорушень, оскільки вважає, що без отримання неправомірної вигоди свідома людина не винесла б такого рішення про відмову в задоволенні усіх його скарг.
Виходячи з цього, слідчий суддя дійшла висновку, що ні у скарзі ОСОБА_3 , ні у судовому засіданні ОСОБА_3 не зазначив обставини, що вказували б на вчинення членом Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя умисних дій з використанням влади чи свого службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб та спричинило тяжкі наслідки, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.
Також у поданій ОСОБА_3 скарзі не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що передбачена пунктом 3 примітки до статті 364 КК України, що могла бути завдана заявнику неправомірними діями члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Злочином є передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину – це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Об`єктивними ознаками складу злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними – суб`єкт і суб`єктивна сторона. 
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), яка вказує на ознаки якого-небудь кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зі змісту ст. 214 КПК України вбачається, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлені, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий (детектив), прокурор.
Наведені у скарзі ОСОБА_3 обставини про вчинення кримінальних правопорушень, за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди з прийнятими рішеннями члена Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя щодо розгляду дисциплінарних скарг ОСОБА_3 та не містять даних про вчинення вказаною посадовою особою корупційних кримінальних правопорушень, тому відомості за ст. 364 КК України щодо вищевказаної особи не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд заявником, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань документи, з урахуванням наведеного вище, дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 309, 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 від 02.03.2020 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 30.01.2020 про кримінальне правопорушення, – залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                                                  ОСОБА_1