УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 683/1861/19
Провадження № 22-ц/4820/1105/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представника апелянта в режимі відеоконференції, а також представників відповідача Козюти О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Бондарчук Л.А. від 05 травня 2020 року про відмову в забезпеченні доказів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та договору оренди землі.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

в с т а н о в и в:
05 липня 2019 року ТОВ «Міронекс» звернулось до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області,  ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради та договору оренди землі від 22.02.2019 року.
28 квітня 2020 року до Старокостянтинівського районного суду ТОВ «МІРОНЕКС» подало заяву про забезпечення доказів, посилаючись на те, що через дії представників відповідача ОСОБА_1 існує реальна загроза втрати об`єктів, які мають доказове значення для повного та об`єктивного розгляду справи. Такими доказами є приямки вікон підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вимощення біля стіни підвального поверху за адресою: АДРЕСА_1 .
Знищення приямків вікон підвального поверху не надасть можливості експерту провести відповідне дослідження, а спірна земельна ділянка накладається на ці приямки. Втрата приямків призведе до того, що позивач не зможе довести порушення своїх прав та не зможе довести те, що межі спірної земельної ділянки фактично накладаються на частину приміщення позивача.
Вказане зумовлює необхідність у забезпеченні доказів відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України шляхом заборони громадянину ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам до набрання законної сили рішення суду у справі № 683/1861/19 вчиняти будь-які роботи, направлені на руйнування, забудову чи будь-яку іншу зміну вікон підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вимощення біля стіни цього підвального поверху цієї будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ТОВ «МІРОНЕКС».
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «МІРОНЕКС» про забезпечення доказів у справі № 683/1861/19 за позовом ТОВ «МІРОНЕКС» до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 6п1/33/VII від 22 лютого 2019 року та договору оренди землі від 22 лютого 2019 року.
В апеляційній скарзі ТОВ «МІРОНЕКС» не погоджується з ухвалою суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення доказів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив помилкові висновки про відсутність загрози знищення вказаних у заяві доказів. Не враховано надані суду фото- та відеоматеріали незаконного знищення ОСОБА_2 та іншою невстановленою особою верхніх частин приямків та частини вимощення підвального поверху приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також звернення до поліції із заявами про вчинення злочину та відкриття кримінальних проваджень за фактом посягання на належне позивачу майно. З урахуванням наданих доказів, заявник вважає доведеним існування загрози знищення доказів.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Приямки вікон приміщень, про які вказано в заяві про забезпечення доказів не є об`єктами права власності та не є окремим нерухомим майном. Вчинення відповідачем ОСОБА_1 перешкод у доступі до вказаних приямок вікон підвального поверху не підтверджено належними та допустимими доказами. Враховуючи те, що позивачем не доведено об`єктивних підстав реальної загрози знищення доказів, вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, згідно з ч.ч.1-2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:  письмовими, речовими і електронними доказами;  висновками експертів;  показаннями свідків.
Відмовляючи у забезпеченні доказів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з врахуванням предмету заявленого позову та його підстав (фактичних обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог), викладених у позовній заяві, приямки підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вимощення біля стіни цієї будівлі не є доказами у справі. Водночас зміст питання, винесеного на вирішення призначеної судової земельно-технічної експертизи у справі, не зумовлює потребу в дослідженні приямків підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вимощення біля стіни цієї будівлі.
Доводи апеляційної скарги про помилковість таких висновків суду є безпідставними.
Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом заявленого позову є рішення Старокостянтинівської міської ради від 22.02.2019 року №6п1/33/VII про затвердження проекту землеустрою щодо відведення розташованої по АДРЕСА_2 земельної ділянки площею 200 кв.м для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, кадастровий номер 6810800000:04:02:0126, та передачу її ОСОБА_1 на умовах оренди терміном на 5 років, а також договір оренди вказаної земельної ділянки, укладений між відповідачами.
Як на підставу заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржувані рішення міської ради та договір оренди порушує права товариства як власника будівлі по АДРЕСА_1 та орендаря земельної ділянки за вказаною адресою. Відповідно до висновку експерта земельна ділянка з кадастровим номером 6810800000:04:02:0126 накладається на земельну ділянку, яка передана товариству в оренду відповідно до договору оренди від 22.05.2015 року. Крім того, частина земельної ділянки, яка надана ОСОБА_1 , необхідна для обслуговування їхнього приміщення по АДРЕСА_1 , так як 28.02.2015 року ТОВ «Міронекс» набуло право власності на цілісний майновий комплекс готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .
Виходячи з наведених підстав позову, не має істотного значення наявність чи відсутність приямків на орендованій позивачем ділянці, на яку накладається спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6810800000:04:02:0126.
З представлених матеріалів встановлено, що приямки вікон підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є складовою частиною цього об`єкта нерухомого майна. Їх наявність відображена у технічній документації (технічному паспорті) на цілісний майновий комплекс готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.10 на звороті, поверховий план будівлі), що цілком може бути враховано при вирішенні спору.
Водночас апеляційний суд констатує, що заявник не просив застосувати інші способи забезпечення доказів, передбачені ч.2 ст. 116 ЦПК України - огляд цих доказів за їх місцезнаходженням чи призначення експертизи.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо потреби в дослідженні приямків будівлі при виконанні судової експертизи, апеляційний суд приймає до уваги таке.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 02.10.2019 року частково задоволено клопотання  представника позивача та призначено у справі  судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено 1 питання – чи  накладається земельна ділянка,   кадастровий номер 6810800000:04:02:0126, на земельну ділянку кадастровий номер 6810800000:04:02:0021, яка знаходиться в оренді ТОВ «Міронекс».
Вказана ухвала суду не перебуває на виконанні Тернопільського відділення КНІСЕ, якій доручено виконання експертизи, оскільки за клопотанням позивача не погоджено запропонований експертною установою строк проведення експертизи, призначена експертиза не передана на виконання і іншій експертній установі (експерту).
В свою чергу позивачем не заявлялося клопотання про призначення інших експертиз у справі.
Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що зміст питання, винесеного на вирішення призначеної судової земельно-технічної експертизи у справі, не зумовлює потребу в дослідженні приямків підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вимощення біля стіни цієї будівлі.
Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для забезпечення доказів шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам до набрання законної сили рішення суду у справі вчиняти будь-які роботи, направлені на руйнування, забудову чи будь-яку іншу зміну вікон підвального поверху будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вимощення біля стіни цього підвального поверху цієї будівлі.
Оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375 , 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» залишити без задоволення.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 червня 2020 року.

Судді                                                        Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко