ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 березня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 923/560/17	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
   головуючого судді Савицького Я.Ф.,
             суддів Колоколова С.І.,
                                                            Разюк Г.П.,
секретар судового засідання - Щербатюк О.В.
за участю представників учасників судового процесу:
від ТОВ «Грін Тім»: Бабій В.В., за довіреністю;
від ПП «Шато»: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім"
на ухвалу Господарського суду Херсонської області про відмову у зустрічному забезпеченні зустрічного позову
від 28 грудня 2019 року (повний текст складено 28.12.2019р.)
по справі №923/560/17
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім"
до: Приватного підприємства "Шато"
про стягнення 2 152 281,23 грн.

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Шато"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім"
про визнання договору удаваним, стягнення збитків, застосування наслідків недійсності правочину,-

суддя суду першої інстанції: Нікітенко С.В.
час та місце винесення ухвали: 28.12.2019р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області
Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 11.03.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Грін Тім" звернулось з позовом до Приватного підприємства (ПП) "Шато", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 2 152 281,23 грн., з яких: 1050000 грн. основного боргу, 170538,90 грн. пені, 18769,26 грн. 3% річних та 912973,07 грн. штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції №260816ОТ від 26.08.2016р. в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.
В свою чергу, 04.08.2017р. ПП "Шато" (також далі - позивач за зустрічним позовом) звернулось з зустрічною позовною заявою до ТОВ "Грін Тім" (також далі - відповідач за зустрічним позовом), в якій просило, зокрема, визнати удаваним укладений між сторонами договір з назвою "оренда тари для зберігання сільськогосподарської продукції" №26081ОТ від 26.08.2016р., визнати вказаний договір договором зберігання на товарному складі, стягнути з ТОВ "Грін Тім" збитки у сумі 7 480 375,24 грн.
Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що підписаний сторонами договір оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції №260816ОТ від 26.08.2016р. є удаваним, оскільки останній укладено з метою приховати інший правочин, а саме: договір зберігання на товарному складі. Крім того, допущені ТОВ "Грін Тім" порушення умов зберігання належної ПП "Шато" сільськогосподарської продукції призвели до її псування, у зв`язку з чим останнім понесено збитки.
В процесі розгляду даної справи місцевим господарським судом було винесено ухвали від 14.08.2017р. та від 22.08.2018р., якими забезпечено зустрічний позов ПП "Шато" шляхом накладення арешту на грошові кошти позивача за первісним позовом.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.08.2017р. у справі №923/560/17 було задоволено заяву ПП "Шато" про забезпечення позову та накладено арешт в межах заявленої за зустрічним позовом суми - 6 492 487,76 грн. на грошові кошти, які обліковуються на належних ТОВ "Грін Тім" рахунках в установах банків або інших кредитно-фінансових установах.
Крім того, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.08.2018р. у даній справі задоволено другу за рахунком заяву ПП "Шато" про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на належних ТОВ "Грін Тім" рахунках в установах банків або інших кредитно-фінансових установах на загальну суму 7 086 818,49 грн.
Після перегляду вищевказаних ухвал судами апеляційної та касаційної інстанції, станом на серпень 2019р. дві вищевказані ухвали про забезпечення позову були чинними.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.08.2019р. у справі №923/560/17 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.08.2018р. у справі №923/560/17, в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Грін Тім" в сумі 1 134 566,10 грн.
В грудні 2019 року до місцевого господарського суду від ТОВ "Грін Тім" надійшло клопотання про зустрічне забезпечення, в якому заявник просить суд вжити заходи зустрічного забезпечення зустрічного позову Приватного підприємства "Шато" шляхом внесення Приватним підприємством "Шато" на депозитний рахунок Господарського суду Херсонської області 160 944,71 грн.
Обґрунтовуючи своє клопотання ТОВ «Грін Тім» стверджує, що на виконання вищевказаних ухвал суду Каховським міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрито ряд виконавчих проваджень з арешту грошових коштів товариства, що позбавило останнього можливості використовувати зазначені кошти для здійснення своєї господарської діяльності. У зв`язку з цим, заявник вказує, що йому завдано збитки, а саме: 
- реальні збитки - інфляційні втрати, внаслідок знецінення грошових коштів,
- збитки в якості упущеної вигоди - 3 % річних, як мінімальний прибуток, який міг би бути отриманий завдяки вільному використанню грошових коштів.
Позивач за первісним позовом наполягає на тому, що шкода, якої зазнало ТОВ «Грін Тім» у період з 11.09.2018р. по 13.12.2019р. та якої може зазнати ТОВ «Грін Тім» у період з 05.08.2020р., через наявність заходів забезпечення зустрічного позову ПП «Шато» на підставі ухвал Господарського суду Херсонської області від 14.08.2017р. та від 22.08.2018р. у справі №923/560/17, складає 160  944,71 грн., з яких:
140  157,43 грн. - шкода, якої зазнало ТОВ «Грін Тім»
20  787,28 грн. - шкода, якої може зазнати ТОВ «Грін Тім».
Тому, позивач за первісним позовом просив місцевий господарський суд вжити заходи зустрічного забезпечення зустрічного позову ПП "Шато" шляхом внесення останнім на депозитний рахунок Господарського суду Херсонської області 160 944,71 грн.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.12.2019р. у справі №923/560/17 (суддя Нікітенко С.В.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення зустрічного позову Приватного підприємства "Шато" шляхом внесення Приватним підприємством "Шато" на депозитний рахунок Господарського суду Херсонської області 160 944,71 грн.
Місцевий господарський суд зазначив, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Господарським судом Херсонської області вказано, що заявником не доведено, що накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Грім Тім" у справі № 923/560/17 призводить чи може привезти до недостатності вільних обігових коштів у відповідача або ж здійснення інших обов`язкових платежів з метою забезпечення своєї господарської діяльності.
Відмовляючи у клопотанні про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів зустрічного забезпечення позову призведе до завдання ТОВ "Грін Тім" збитків.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Грін Тім" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач за первісним позовом просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 28.12.2019р. про відмову у зустрічному забезпеченні зустрічного позову у справі №923/560/17 та ухвалити нове рішення, яким вжити заходи зустрічного забезпечення зустрічного позову Приватного підприємства "Шато" шляхом внесення останнім на депозитний рахунок Господарського суду Херсонської області грошові кошти в розмірі 160 944,71 грн.
Апелянт вважає, що в ухвалі Господарського суду Херсонської області від 28.12.2019р. у справі №923/560/17 викладені висновки, що не відповідають обставинам справи, а сама ухвала винесена з порушенням норм процесуального права.
Так, ТОВ "Грін Тім" вказує, що незважаючи на наявність або відсутність вільних обігових коштів у ТОВ «Грін Тім», в зв`язку з забезпеченням зустрічного позову ПП «Шато» ухвалами Господарського суду Херсонської області від 14.08.2017р. та від 22.08.2018р. у справі № 923/560/17, заявник все одно позбавлений можливості користуватися грошовими коштами на банківських рахунках, на які було накладено арешт зазначеними ухвалами місцевого господарського суду у даній справі, зокрема, на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АБ «Південний».
Крім того, апелянт, звертаючи увагу на те, що визначальним для вжиття зустрічного забезпечення є факт завдання або можливого завдання збитків вжиттям забезпечення позову, наполягає на тому, що він зазнає збитків обмеженням можливості користуватися грошовими коштами на банківських рахунках, на які було накладено арешт ухвалами Господарського суду Херсонської області від 14.08.2017р. та від 22.08.2018р. у справі №923/560/17, зокрема, на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АБ «Південний».
Також, ТОВ "Грін Тім" на погоджується з Господарським судом Херсонської області, який вважає, що зустрічне забезпечення може бути вжите лише у випадку, якщо між збитками, завданими забезпечення позову та діями особи, щодо якої вимагається вжиття зустрічного забезпечення, наявний прямий або опосередкований причинний зв`язок.
Посилаючись на положення ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, апелянт зауважує, що законодавством передбачено забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
А тому, апелянт вважає, що зв`язком між збитками заявника та ПП «Шато» є лише факт подання ПП «Шато» заяви про забезпечення позову.
Водночас, апелянт зазначає, що відмовивши у задоволенні клопотання ТОВ «Грін Тім» про зустрічне забезпечення шляхом внесення ПП «Шато» на депозитний рахунок Господарського суну Херсонської області грошових коштів в розмірі 160  944,71 грн. та задовольнивши перед цим заяви ПП «Шато» про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Грін Тім» у загальної сумі в розмірі 12  444  740,15 грн., останнє було позбавлене права на справедливий суд.
Отже, апелянт вважає, що ухвала Господарського суду Херсонської області від 28.12.2019 року у справі № 923/560/17 винесена в порушення вимог ч.1 ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, ст.2, ч.1 ст. 7 та п.1 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Більш детально доводи ТОВ «Грін Тім» викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 28.12.2019р. про відмову у зустрічному забезпеченні зустрічного позову у справі №923/560/17, розгляд справи призначено на 11 березня 2020 року.
В судовому засіданні 11.03.2020 року представник ТОВ «Грін Тім» надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ПП «Шато» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.
Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали оскарження, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Порядок застосування інституту зустрічного забезпечення унормовано приписами статті 141 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. 
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 
1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 
2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
Аналізуючи вказані приписи законодавства, апеляційна колегія зазначає, що під зустрічним забезпеченням слід розуміти спосіб гарантування відшкодування можливих збитків, які можуть бути заподіяні одній зі сторін господарського процесу забезпеченням позову.
З огляду на те, що зустрічне забезпечення не може бути вжито господарським судом без застосування заходів забезпечення позову, зустрічне забезпечення позову є залежним від інституту забезпечення позову. Умовно кажучи, зустрічне забезпечення є складовою частиною інституту забезпечення позову.
Таким чином, зустрічне забезпечення позову як процесуальний засіб захисту відповідача має приблизно ті ж самі ознаки, що і забезпечення позову, і також передбачає дотримання принципів господарського судочинства, зокрема принципів змагальності, рівності і пропорційності, які теж мають місце у разі застосування зустрічного забезпечення. Більш того, саме запровадження цього захисного засобу спрямовано на забезпечення рівності правового статусу сторін; принцип пропорційності фактично виражений в ч. 3 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, під зустрічним забезпеченням позову слід розуміти механізм, що складається із тимчасових процесуальних дій господарського суду, що наділені обмежувальним характером для позивача і спрямовані на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, завданих забезпеченням позову.
Отже, на відміну від заходів забезпечення, завданням яких є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення спрямоване на захист прав та інтересів відповідача. 
Заходи до зустрічного забезпечення повинні бути співмірними із заходами забезпечення позову. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Як вбачається з клопотання ТОВ «Грін Тім» про зустрічне забезпечення та доводів апеляційної скарги останнього, відповідач за зустрічним позовом наполягає на тому, що був позбавлений права користуватися коштами, зокрема, на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АБ «Південний», у зв`язку з накладенням арешту на вказану суму судом за заявою відповідача, тому, заявник зазнає збитків таким обмеженням.
У зв`язку з цим, ТОВ «Грін Тім» визначив матеріальні реальні збитки на суму 140  157,43 грн. в якості інфляційних втрат, внаслідок знецінення грошових коштів та можливі збитки в якості упущеної вигоди - 3 % річних у розмірі 20 787,28 грн., як мінімальний прибуток, який міг би бути отриманий завдяки вільному використанню грошових коштів.
Тобто, в обґрунтування вимоги щодо зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання ПП «Шато» внести на депозитний рахунок місцевого господарського суду грошові кошти в розмірі 160 944,71 грн., заявником самостійно здійснено розрахунок упущеної вигоди через наявність арешту на рахунках останнього, відповідно до якого нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.
Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За частиною другою ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
До складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, що допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).
Як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 
- протиправної поведінки, 
- збитків, 
- причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 
- вини. 
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При цьому, саме на заявника чинним законодавством покладено доведення факту наявності порушення, наявність та розмір понесених можливих збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і можливими збитками.
Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності збитків (упущеної вигоди). Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв`язок між порушенням та можливими збитками має бути прямим та безпосереднім.
Згідно зі ст. 73, 74, 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона, зокрема, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таким чином, особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами в порядку статей 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.
Апеляційна колегія зазначає, що обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» не доведено належними та допустимими доказами про те, що у діях ПП «Шато», при поданні заяв про забезпечення позову, наявні елементі складу цивільного правопорушення.
Відтак, апеляційна колегія вказує про недоведеність обґрунтування відповідної заяви про зустрічне забезпечення зустрічного позову, а також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність з боку заявника того факту, що накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Грім Тім" у справі № 923/560/17 призводить чи може привезти до недостатності вільних обігових коштів у відповідача або ж здійснення інших обов`язкових платежів з метою забезпечення своєї господарської діяльності.
Отже, апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом, який зазначив, що заявником у клопотанні про зустрічне забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів зустрічного забезпечення позову призведе до завдання ТОВ "Грін Тім" збитків.
Апеляційна колегія звертає увагу на те, що у вимогах заявника про застосування зустрічного забезпечення мова йде лише відносно рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АБ «Південний». Крім того, у відповідному клопотанні, ТОВ «Грін Тім» постійно звертається лише до припущень щодо можливості збитків. 
Крім того, судова колегія окремо зазначає, що сума шкоди, яку визначає ТОВ «Грім Тім» як ту, що може зазнати в майбутньому позивач за первісним позовом, також розрахована виключно на припущеннях апелянта щодо тривалості розгляду пов`язаної справи №923/1121/17 зі справою №923/560/17 та тривалістю розгляду саме справи №923/560/17. 
Враховуючи вимоги інституту забезпечення позову та виходячи з того, що зустрічне забезпечення є частиною цього інституту, апеляційна колегія зазначає, що саме лише посилання у клопотанні на потенційну можливість понесення збитків не може бути підставою для задоволення заяви про зустрічне забезпечення.
Крім того, судова колегія вказує, що відповідно до 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Виходячи з аналізу наведеної норми, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду, а не його обов`язком вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Доводи скаржника, що наведені в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують.
Таким чином, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).
Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана судова ухвала відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для її скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 28.12.2019р. у справі №923/560/17 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
Повний текст постанови підписаний 11.03.2020р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Колоколов С.І.

        Суддя                                                                                          Разюк Г.П.