УХВАЛА
07 травня 2020 року 
Київ
справа №640/14796/19
адміністративне провадження №К/9901/11628/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Смоковича М.І.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №   640/14796/19 за позовом ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах якого як неповнолітньої дитини діє законний представник (мама) ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; адрес: АДРЕСА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області особі Дніпровського районного відділу (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 14-а, код ЄДР: 42552598), в якому просить суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки (на паперовому носії), опис якого визначений додатком до постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт для громадянина України для виїзду за кордон», що міститься у листі від 08.07.2019 № 1940-19;
2) зобов`язати відповідала оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки (на паперовому носії), опис якого визначений додатком до постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт для громадянина України для виїзду за кордон», з постановленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних.
02 грудня 2019 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18   березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах якого як неповнолітньої дитини діє законний представник (мама) ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27   квітня   2020 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі. Суд першої інстанції відніс цю справу до справ незначної складності та розглянув в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що суд першої інстанції визначив цю справу справою незначної складності, тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, позивач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
А саме позивач вказує, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Разом з тим, ОСОБА_1 не доведено в чому саме полягає виняткове значення для позивача та не зазначено обставини, які виділяють її вимоги якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду подібних справ.
Отже, наведені позивачем в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №   640/14796/19 за позовом ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    М.І. Смокович
                                                                                                    О.В. Кашпур