Справа № 161/19963/18 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/317/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
16 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Осіпука В.В., Федонюк С.Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 16.09.2016 між нею та відповідачем, який є громадянином США, було укладено шлюб, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1  народився син – ОСОБА_3 . Поступово відносини між нею та ОСОБА_4 погіршилися, у зв`язку з чим вони проживають оремо. Малолітній син залишився проживати разом з нею та на даний час перебуває на її утриманні, однак одноосібно забезпечувати дитину в повній мірі вона немає можливості. В свою чергу, відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина. Вказує, що вона перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Луцької міської ради, як одержувач допомоги при народженні дитини, інших видів доходу у неї немає. Також зазначає, що син хворіє, на його лікування вона витрачає значні кошти, а також щоденно вона придбаває для дитини продукти харчування та засоби першої необхідності, витрати на які в загальному розмірі на місяць складають близько 11200 грн. Крім того, стан її здоров`я незадовільний, їй встановлено діагноз – дифузний зоб І ступеня, еутиреоїдний, з макрофолікулом, розширення аорти, дисцит, остеохондроз, дифузні протрузії. В свою чергу, слід врахувати, що на її утриманні перебувають ще двоє синів від першого шлюбу, які навчаються у Республіці Польща в м. Жешув у політехнічному інституті ім. І.Лукашевича. Зазначає, що ОСОБА_5 працює на посаді спеціаліста з ремонту побутового обладнання в холдинговій компанії Sears Holdings Corporation, та отримує стабільний середньомісячний заробіток в розмірі 10000 дол. США. Також, відповідач разом з своєю колишньою дружиною мають у спільній власності будинок, який він здає в оренду та отримує прибуток. З 01.06.2018 відповідач перестав надавати належну матеріальну допомогу на утримання сина, у зв`язку з чим виникає необхідність стягнути аліменти і за минулий період, тобто починаючи з 01.06.2018. Таким чином, відповідач має можливість надавати змогу як на утримання їх спільного малолітнього сина  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  так і на її утримання до досягнення останнім трирічного віку. При цьому, нею понесено 1390 грн. витрат пов`язаних з подачею даного позову, а також вона очікує понести витрати в розмірі 60000 грн. за переклад позовної заяви з додатками з української мови на англійську. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким: стягувати з  ОСОБА_2  на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 дол. США, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з  ОСОБА_2  на свою користь аліменти в розмірі 800 дол. США щомісячно, на своє утримання, починаючи з 12.12.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_7  трирічного віку. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено частково. 
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Республіці Узбекистан, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 250 (двісті п`ятьдесят) доларів США щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Республіці Узбекистан, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 50 (п`ятьдесят) доларів США щомісячно, починаючи з 12.12.2018 року та до 06 квітня 2021 року, тобто до досягнення дитиною трьох років.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в сумі 1535 (тисяча п`ятьсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1000 доларів США, на її утримання в розмірі 500 доларів США щомісячно.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_8 зазначає, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, а тому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2016, який було зареєстровано Шевченківським районним у м. Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, актовий запис № 1307 (а.с. 9). ОСОБА_5 є громадянином США, що підтверджується відповідним паспортним документом громадянина НОМЕР_1 (а.с. 38-39). ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час шлюбу, у сторін народилася дитина – син ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис №956 (а.с. 12).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.
Малолітній ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , в свою чергу відповідач ОСОБА_5 проживає окремо в США. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є здоровим, працездатним та на обліку у лікарів не перебуває.
Також у відповідача на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу: донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Департаментом охорони здоров`я та послуг для населення округу Сакраменто штат Каліфорнія ( а.с. 148, 151 т.2).
Із довідки від 29.10.2018, виданої компанією «Sears Holdings» встановлено, що відповідач ОСОБА_5 дійсно є працівником даної компанії на повній ставці з 20.02.2018. На день видачі довідки розмір його заробітку складає 23,70 дол. США за годину ( а.с. 177 т. 2).
Малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здоровий, самостійних доходів не має. 
Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітнього сина, а також утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України(далі – СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років встановлений в наступних розмірах: з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.(ч. 6 ст. 84 СК України).
Враховуючи наведене, встановлені обставини справи та вимоги закону при визначенні розміру стягуваних аліментів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – сина ОСОБА_6 в розмірі 250 дол. США щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання матері дитини в розмірі 50 доларів США щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Доводи апеляційної скарги про те, що враховуючи середньомісячну заробітну плату відповідача в розмірі 4171,20 доларів США суд повинен був стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, що становить1000 доларів США, а на утримання позивача – 300(500) доларів США не заслуговують на увагу, оскільки зазначений позивачем розмір щомісячного доходу відповідача ґрунтується на припущеннях, оскільки матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, врахував положення ст. 182 СК України, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, на підставі доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у сумі 250 доларів США на утримання малолітньої дитини відповідає встановленим судом обставинам справи, нормам закону та є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання позивача судом також враховано вимоги закону, щодо можливості відповідача надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді