Постанова
Іменем України
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 521/10074/17
провадження № 61-13089св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого: Сімоненко В.М.,
суддів -Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Мартєва С. Ю.,  Штелик С.П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію,
третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від                     29 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Коблової О.Д., та на постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, і з урахуванням уточнень позовні вимоги обґрунтовувала тим, що    19 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк» в особі відділення                       №49 філії ФАТ «Імексбанк» у м. Одесі був укладений договір                 №490016903 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 20 січня            2014 року Вклад «ПКлієнт» 3м 6% вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс. що міс»). Згідно умов договору валюта вкладу є долари США, сума вкладу                   12000 доларів США, процентна ставка 6% річних, вкладний рахунок № НОМЕР_1 //НОМЕР_4, поточний рахунок № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , дата внесення суми вкладу 19 січня 2015 року, дата повернення вкладу 22 квітня 2015 року, порядок сплати відсотків проводиться щомісячно.
Станом на 27 квітня 2015 року на особовому рахунку № НОМЕР_1 сума депозитного вкладу становила 12000 доларів США.
26 січня 2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 26 січня 2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію Северин Ю.П.
Тимчасову адміністрацію ПАТ «Імексбанк» запроваджено строком на три місяці з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування №84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26 травня 2015 року включно.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року                     №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від                        27 травня 2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначення уповноваженою особою на ліквідацію банку Северина Ю.П. строком на один рік з 27 травня 2015 року по 26 травня      2016 року включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду №189 від 19 жовтня 2015 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» з 20 жовтня 2015 року на Гаджиева С.О. 
21 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до директора-розпорядника Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, проте виплати не отримала. Позивач зазначає що, ураховуючи те що вона є тією особою, яка набула гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому протиправно не включена до Загального реєстру вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами.
Позивач остаточно просила суд визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» щодо незатвердження змін до Загального реєстру владників АТ «Імексбанк» та його затвердження в частині ОСОБА_1 , яка включена у додатковий Перелік вкладників АТ «Імексбанк», наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою відшкодування у розмірі                     189 890,97 грн на підставі договору №490016903 про приєднання до публічного договору              №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року Вклад «ПКлієнт» 3м 6% вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс. що міс») та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Загального реєстру владників АТ «Імексбанк», наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині ОСОБА_1 , яка включена у додатковий Перелік вкладників АТ «Імексбанк», наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою відшкодування у розмірі                      189 890,97 грн на підставі договору №490016903 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року Вклад «ПКлієнт» 3м 6% вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс. що міс»).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня                       2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року залишено без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що договір №490016903 від 19 січня 2015 року є нікчемним та застосовано наслідки нікчемного договору.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Скаржник просить суд скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
06 липня 2019 року представником ОСОБА_2 , діючим в інтересах ОСОБА_1 , подано засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від                29 серпня   2018 року та на постанову Одеського апеляційного суду від                  05 червня  2019 року, в якій остання просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                        з Малиновського районного суду м. Одеси справу №521/10074/17.
Відкриваючи касаційне провадження у даній справі, суд виходив з того, що судове рішення за наслідками розгляду такої скарги в касаційному порядку буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що  суди не надали  оцінку  тому факту, що відповідно до наказу Уповноваженої особи № 34 від 05 квітня  2015 року по створенню комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, створена комісія АТ «Імексбанк» з перевірки вкладів фізичних осіб здійснила перевірку відповідних операцій та прийшла до висновку про відсутність будь-яких законодавчо-встановлених заборон та/або  обмежень, зокрема і по відношенню до ОСОБА_1 ,  які б перешкоджали на час запровадження ліквідаційної  процедури до додаткового Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Таким чином, висновок судів щодо нікчемності  договорів банківського вкладу є припущенням, яке не доведено  належними доказами у встановленому законом порядку.
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
Під час розгляду справи суди встановили, що згідно умов договору                                № 490016903 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 20 січня                       2014 року Вклад «ПКлієнт» 3м 6% вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс. що міс») валюта вкладу є долари США, сума вкладу 12000 доларів США, процентна ставка 6% річних, вкладний рахунок № НОМЕР_1 //НОМЕР_4, поточний рахунок № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , дата внесення суми вкладу 19 січня 2015 року, дата повернення вкладу 22 квітня 2015 року, порядок сплати відсотків проводиться щомісячно.
15 січня 2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №16/БТ «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних». На підставі вказаної постанови для стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища запроваджено певну низку обмежень, у тому числі заборонено проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (відкриття нових рахунків фізичним особин, перерахування коштів з рахунків фізичних та юридичних осіб, які вже були відкриті у ПАТ «Імексбанк» на рахунки фізичних осіб).
На виконання приписів зазначеної постанови Правління НБУ від 15 січня 2015 року в банку було видано наказ №20-в від 16 січня 2015 року про дотримання встановлених обмежень.
26 січня 2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 26 січня 2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію Северин Ю.П.
Тимчасову адміністрацію ПАТ «Імексбанк» запроваджено строком на три місяці з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26 травня 2015 року включно.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року                     №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від                        27 травня 2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначення уповноваженою особою на ліквідацію банку Северина Ю.П. строком на один рік з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 189 від 19 жовтня 2015 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» з 20 жовтня 2015 року на Гаджиева С.О .
Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1697 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк», всі повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону делеговано Матвієнко А.А. з 05 вересня 2016 року.
Постановою Правління Національного банку України №16/БТ від 15 січня 2015 року АТ «Імексбанк» віднесено до категорії проблемних банків та заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
19 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір №490016903 приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року.
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга  підлягає  частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до п. 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того що договір №490016903 від 19 січня 2015 року є нікчемним та застосовано наслідки нікчемного договору.
Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками судів з огляду на наступне.
З суті позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що спір стосується включення її як вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду у розмірі               189 890,97 грн.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
 Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
 Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.
Зважаючи на викладене, спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  граничного розміру відшкодування за вкладами. 
 
Аналогічні правові позиції висловлені у численних постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1426/15/, у постанові від              23 січня 2019 року у справі № 761/2512/18 року, та у постанові від                        04 вересня 2019 року у справі № 466/7405/16-ц,.
За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні статті 6 Конвенції, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При відкритті провадження у справі та її розглядом в подальшому, судами загальної юрисдикції цього враховано не було, що призвело до розгляду справи не «судом встановленим законом».
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України (у редакції станом на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має, зокрема, право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України (у редакції станом на час подання касаційної скарги) судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті                 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України (у редакції станом на час подання касаційної скарги) порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Враховуючи те, що вимоги позову ОСОБА_1 у даній справі мають розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства, Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.
Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255,  частини 1 ст. 256 ЦПК України, пунктом 5 частини першої статті 409, частинами першою та другою статті 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої  судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року скасувати. 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» про визнання діяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 про право звернутися з відповідним позовом до суду  адміністративної  юрисдикції та права протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
  Головуючий:                                                              В. М. Сімоненко
 
  Судді:                                                                            А. А. Калараш
                                                                                         С. Ю. Мартєв
                                                                                          Є. В.   Петров 
                                                                                          С. П. Штелик