Постанова
Іменем України
 
05 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 760/25470/17
 
провадження № 61-36745св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати 
Касаційного цивільного суду:
 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Диамед-фарма», ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державна служба інтелектуальної власності України, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, республіканське унітарне виробниче підприємство «Белмедпрепараты»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу республіканського унітарного виробничого підприємства «Белмедпрепараты» на ухвалу Солом`янського районного 
суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, постановлену у складі судді: Коробенка С. В., про забезпечення позову, та постанову Апеляційного суду 
м. Києва від 18 квітня 2018 року, прийняту колегією у складі суддів: 
Саліхова В. В., Левенця Б. Б., Поліщук Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову
У листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Диамед-фарма» (далі - ТОВ «Диамед-фарма»), ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, республіканського унітарного виробничого підприємства «Белмедпрепараты» (далі - 
РУВП «Белмедпрепараты») про дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Разом з позовною заявою представник ТОВ «Диамед-фарма» подав до районного суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони:
-          РУВП «Белмедпрепараты» передавати повністю або частково право інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №  НОМЕР_1 , передавати повністю або частково право інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №  НОМЕР_1 у використання іншим особам, у тому числі, на підставі ліцензійних угод, а також відмовлятися від свідоцтва України № НОМЕР_1 повністю або частково;
-          Державній службі інтелектуальної власності України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг будь-які зміни, що стосуються правового статусу знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , в тому числі, але не обмежуючись, щодо передання прав на знак для товарів та послуг за вказаним свідоцтвом повністю або частково, щодо реєстрації ліцензійних договорів за вказаним свідоцтвом, а також щодо припинення дії свідоцтва України №  НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг шляхом відмови РУВП «Белмедпрепараты» від нього повністю або частково, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність»; 
-          Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг будь-які зміни, що стосуються правового статусу знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України №  НОМЕР_1 , в тому числі, але не обмежуючись, щодо передання прав на знак для товарів та послуг за вказаним свідоцтвом повністю або частково, щодо реєстрації ліцензійних договорів за вказаним свідоцтвом, а також щодо припинення дії свідоцтва України №  НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг шляхом відмови РУВП «Белмедпрепараты» від нього повністю або частково, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність».
В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилалось на те, що однією з вимог позовної заяви є дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», відтак у разі зміни власника свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року розгляд справи буде затягнутий у зв`язку з потребою залучити до справи інших співвідповідачів, а також у випадку такої зміни після можливого задоволення позову у даній справі виконання відповідного рішення суду буде суттєво ускладнено або взагалі неможливо.
Крім того, ТОВ «Диамед-фарма» вказувало, що РУВП «Белмедпрепараты» може у будь-який момент відмовитися від свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року, що зробить неможливим виконання рішення суду в дані справі, оскільки на момент прийняття рішення до Державного реєстру свідоцтва України на знаки для товарів і послуг вже будуть внесені відомості про припинення дії свідоцтва України №  НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг. У випадку такої відмови РУВП «Белмедпрепараты» матиме право на повторну реєстрацію знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 згідно статті 22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» і зможе продовжити його використання пізніше.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Заборонено до набрання рішенням суду у справі № 760/25470/17 законної сили РУВП «Белмедпрепараты» передавати повністю або частково право інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №  НОМЕР_1 , передавати повністю або частково права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 у використання іншим особам, у тому числі, на підставі ліцензійних угод, а також відмовлятися від свідоцтва України № НОМЕР_1 повністю або частково;
Заборонено до набрання рішення суду у справі № 760/25470/17 законної сили Державній службі інтелектуальної власності України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг будь-які зміни, що стосуються правового статусу знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України №  НОМЕР_1 , в тому числі, але не обмежуючись, щодо передання прав на знак для товарів та послуг за вказаним свідоцтвом повністю або частково, щодо реєстрації ліцензійних договорів за вказаним свідоцтвом, а також щодо припинення дії свідоцтва України №  НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг шляхом відмови РУВП «Белмедпрепараты» від нього повністю або частково, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність»;
Заборонено до набрання рішення суду у справі № 760/25470/17 законної сили Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг будь-які зміни, що стосуються правового статусу знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України №  НОМЕР_1 , в тому числі, але не обмежуючись, щодо передання прав на 

знак для товарів та послуг за вказаним свідоцтвом повністю або частково, щодо реєстрації ліцензійних договорів за вказаним свідоцтвом, а також щодо припинення дії свідоцтва України №  НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг шляхом відмови РУВП «Белмедпрепараты» від нього повністю або частково, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність».
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував характер спору, що виник, а також те, що вказані дії можуть привести до неможливості виконання рішення суду, оскільки власником спірного свідоцтва до вступу рішення в законну силу, може бути інша особа, що призведе до затягування вирішення спору по суті, оскільки потрібно буде залучати до справи нових учасників та призведе до порушення розумних строків розгляду справи.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу РУВП «Белмедпрепараты» залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що правовий статус знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 може бути змінений (передання прав на знак для товарів та послуг за вказаним свідоцтвом повністю або частково, реєстрація ліцензійних договорів за вказаним свідоцтвом, а також щодо припинення дії свідоцтва), тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про наявність підстав до вжиття заходів забезпечення позову зазначивши, що існує реальна ймовірність будь-якої зміни правового статусу знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, представник РУВП «Белмедпрепараты» - адвокат Любівая Н. С., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва 
від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва 
від 18 квітня 2018 року.
 
Надходження касаційної скарги та її рух у Верховному Суді
Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
Лесько А. О. від 26 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали з Солом`янського районного суду м. Києва.
У липні 2018 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
У жовтні 2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 справу передано судді-доповідачеві.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій про існування підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Заявник вказує, що ТОВ «Диамед-фарма» не надало належних та допустимих доказів того, що виконання рішення суду, у випадку його ухвалення на користь позивачів, буде ускладнено чи унеможливлено. На думку заявника, заява про забезпечення позову та судові рішення, ухвалені за результатом його розгляду ґрунтуються виключно на припущеннях та не містять посилання на докази, які в розумінні процесуального закону вказують на існування підстав для забезпечення позову. 
Доводи осіб, що подали відзив на касаційну скаргу
В поданому у вересні 2018 року відзиві на касаційну скаргу 
представник ТОВ «Диамед-фарма» - Шум О. М. вважала, що касаційна скарга РУВП «Белмедпрепараты» не підлягає задоволенню. Зазначила, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а висновки судів попередніх інстанції зроблені із дотримання норм матеріального та процесуального права і такі висновки узгоджуються зі встановленими судами обставинами.
Фактичні обставини справи
У листопаді 2017 року ТОВ «Диамед-фарма», ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, РУВП «Белмедпрепараты» дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Разом з позовною заявою представник ТОВ «Диамед-фарма» подав до районного суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
Судами встановлено, що предметом позову є вирішення питання дострокового припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є РУВП «Белмедпрепараты».
Мотивувальна частина 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі по тексту, в редакції Кодексу на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України 2004 року суд за заявоюосіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною третьою статті 152 ЦПК України 2004 року види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня
2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
Встановивши, що предметом позову в розглядуваній справі є дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є РУВП «Белмедпрепараты» та те, що правовий статус знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України 
№ НОМЕР_1 може бути змінений за ініціативою відповідача, в тому числі шляхом 
передання права на це свідоцтво іншій особі, суди попередніх інстанцій дійшли загалом обґрунтованого висновку про існування правових підстав для застосування заходів забезпечення позову, врахувавши при цьому, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Доводи касаційної скарги про ненадання заявником доказів існування підстав для забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки у справах, пов`язаних з оспорюванням охоронних документів права інтелектуальної власності, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу-володільцю спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання об`єкта інтелектуальної власності; заборони Державній службі інтелектуальної власності України приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність».
У випадку відмови від оспорюваного свідоцтва, в силу приписів статті 22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не буде мати права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва.
У разі виникнення спору щодо використання знаку для товарів та послуг суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може заборонити власнику відповідної торговельної марки здійснювати будь-які дії з передачі відповідних прав іншим особам до розгляду справи по суті.
Такі заходи мають на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.
Врахувавши, що безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на зареєстрований за оспорюваним свідоцтвом знак для товарів і послуг іншій особі, яка не бере участь у даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з необхідності вжиття заходів забезпечення позову.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд, у тому числі у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, у постановах від 16 серпня 2018 року в справі № 910/5916/18, від 02 жовтня 2018 року в справі № 910/2226/18, 
від 19 грудня 2018 року в справі № 910/9254/18, від 05 серпня 2019 року в справі № 910/16586/18
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
При цьому РУВП «Белмедпрепараты», відповідно до положень глави 10 розділу І ЦПК України, не позбавлено права, за наявності відповідних підстав, вимагати у тому числі зустрічного забезпечення позову, заміни одного заходу забезпечення позову іншим, скасування заходів забезпечення позову та відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду, оскільки суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, що відповідно до частини третьої 
статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, оскаржених судових рішень без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу республіканського унітарного виробничого підприємства «Белмедпрепараты» залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року про забезпечення позову та постанову Апеляційного суду м. Києва 
від 18 квітня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович  Є. В. Синельников С. Ф. Хопта