ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/16167/18	Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/6/20 	Доповідач - Міщій О.Я.	
Категорія - 304090000 	  	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року         м. Тернопіль
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі: 
головуючого - Міщій О.Я. 
суддів -  Ткач З. Є., Шевчук Г. М., 
секретар с/з - Костів Х.Ю. 
з участю представника відповідачки  ОСОБА_1 адвоката Багранюка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/16167/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Багранюк В.С., на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2019 р., ухвалене в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Сливкою Л.М., у справі за позовом ПАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 р. ПАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Універсал Банк", звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.01.2008 р. між ВАТ "Універсал Банк", правонаступниками якого є ПАТ "Універсал Банк" і акціонерне товариство "Універсал Банк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 022-2008-002, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 50000 доларів США, зі сплатою 12,45 % річних і датою остаточного погашення усієї суми кредиту до 01.01.2038 р. на придбання трикімнатної квартири за адресою- АДРЕСА_1 . З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором укладено договір поруки з відповідачем ОСОБА_2 . 
Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 50000 дол. США, що стверджується меморіальним валютним ордером №0222914USD000260 та випискою із особового рахунку позичальника. Посилаючись на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів, банк надіслав позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 письмові вимоги про погашення простроченої заборгованості, які не були виконані.
Враховуючи вказане, позивач ПАТ "Універсал Банк" просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 38063,25 доларів США, з яких 2385,48 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 32499,86 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково, 2539,41 доларів США - відсотки за користування кредитом, 638,50 доларів США - підвищені відсотки за користування кредитом та судові витрати.
23.11.2018 р. представник  відповідача ОСОБА_1  - адвокат Молень Р.Б. подав відзив на позов, у якому висловив письмові заперечення щодо обставин, наведених у позові. Представник вказав, що позивач не подав доказів щодо отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредиту у розмірі 50 000,00 доларів США і про перерахування цих коштів на рахунок відповідача; не подав відповідного договору банківського рахунку та доказів відкриття рахунку № НОМЕР_1 , передбаченого кредитним договором та меморіальним валютним ордером. Копія цього ордеру, наявна у справі, не може вважатись доказом видачі кредитних коштів, оскільки копія документа неналежно посвідчена, а оригінал відсутній. Зазначив, що саме по собі підписання кредитного договору від 10.01.2008 року не підтверджує отримання коштів за кредитом. Представник вказав, що у справі відсутні докази щодо направлення відповідачам письмової вимоги про погашення простроченої заборгованості, тому доводи про те, що змінився строк повернення кредиту є безпідставними. Також представник вважає недоведеною суму заборгованості за кредитом, оскільки розрахунок заборгованості складений у довільній формі і з його змісту неможливо встановити обставини щодо видачі та зарахування сум за кредитом. 
31.01.2019 року представник позивача Сагайдак В.В. подав відповідь на відзив, зазначивши, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази отримання ОСОБА_1 коштів у розмірі 50000 дол. США згідно кредитного договору та щодо виконання позичальником умов цього договору протягом тривалого часу. Також вказав, що банком подано належні докази, які свідчать про отримання письмових вимог відповідачами про зміну умов кредитного договору та дострокове погашення заборгованості.
25.02.2019 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Багранюк В.С. знову подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що у справі відсутня вимога від 9.08.2017 року про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, відсотків та штрафних санкцій. Також представник зазначив, що позивач не подав доказів щодо надання відповідачці кредитних коштів. Посилання банку на заяву ОСОБА_1 про видачу готівки і сам по собі факт підписання кредитного договору не підтверджують відкриття поточного рахунку та перерахування на нього коштів. Підтвердженням такої видачі міг би бути договір банківського рахунку та меморіальний валютний ордер, який згідно Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06. 2003 року, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є належним доказом здійснення банківської операції з надання валютного споживчого кредиту. Разом з тим, у справі відсутні докази відкриття поточного банківського рахунку, обов`язковість якого передбачена законом та п. 2.1.3 кредитного договору. Що стосується наявної в матеріалах справи копії меморіального валютного ордера, то вказаний документ не може вважатись належним доказом зарахування коштів в іноземній валюті, оскільки не містить підпису уповноважених на проведення операції осіб, не містить штампа чи печатки банку або електронного цифрового підпису, оригінал документу суду не подано. Також представник відповідачки вказав, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не може підтверджувати розмір кредитної заборгованості ОСОБА_1 , оскільки розрахунок складений представником позивача при поданні позовної заяви і згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку. З цього розрахунку неможливо встановити, які саме суми кредиту позичальник отримав, а також які суми погашення кредиту вносились позичальником та на які рахунки зараховувались платежі. Банк не подав виписку з поточного рахунку, який би підтвердив рух коштів та правильність бухгалтерського обліку.
18.03.2019 року представник позивача подав відповідь на відзив адвоката Багранюка В.С. Представник зазначив, що банк подав докази щодо направлення відповідачам вимоги про погашення заборгованості у зв`язку з порушенням умов кредитного договору. Вказав також, що доказом отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів є надана банком виписка з особового рахунку, яка є первинним фінансовим документом, та заява на видачу готівки від 10.01.2008 року. Кредитні кошти видавались з поточного рахунку, відкритого згідно умов кредитного договору. Щодо розрахунку заборгованості, представник вказав, що наданий банком розрахунок відповідає умовам кредитного договору та графіку платежів, відповідачі не навели будь-яких даних, які б спростовували визначену суму заборгованості.
29.03.2019 року представник відповідачки адвокат Багранюк В.С. подав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що надане банком рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення датоване 9.08.2017 року, а вимога про повернення кредиту датована 10.08.2017 року, що свідчить про відсутність відомостей про направлення відповідачам вказаної вимоги. Отже, строк повернення кредиту не настав. Позивач не подав доказів відкриття рахунку, передбаченого кредитним договором, для зарахування кредитних коштів. Розрахунок заборгованості складений банком при поданні позову, а не при здійсненні господарської операції, тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Позивач не подав первинних документів у справі про стягнення кредитних коштів, тому вимоги банку є безпідставними. Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів у вказаних справах висловлена у постанові Верховного суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/ 15-ц та в інших справах. Тому просив відмовити у задоволенні позову.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.07.2019 р. позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №022-2008-002 від 10.01.2008 року в розмірі 38063,25 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на користь ПАТ «Універсал Банк» 15422,43 грн. судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Багранюк В.С., звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, вказавши, що висновок суду про задоволення позову не відповідає обставинам справи та поданим доказам. Представник зазначив, що саме по собі підписання ОСОБА_1 кредитного договору від 10.01.2018 р. не підтверджує отримання коштів за кредитом, оскільки банком не подано належних доказів щодо отримання позичальником кредитних коштів у сумі 50000 доларів США та доказів про перерахування цих коштів відповідачці. У справі відсутній договір банківського вкладу і немає доказів відкриття банківського рахунку, вказаного у меморіальному валютному ордері. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом складений банком одноособово та є припущенням сторони, оскільки з його змісту неможливо встановити, які саме суми кредиту видавались і погашалися позичальником та на які рахунки зараховувались платежі. Судом не перевірено правильність розрахунку заборгованості за кредитом, поданого банком. Також представник ОСОБА_1 зазначив, що належного доказу, за допомогою якого встановлюється наявність чи відсутність заборгованості за кредитом, зокрема виписки з поточного рахунку ОСОБА_1 , в матеріалах справи немає.
Представник АТ "Універсал Банк" - адвокат Сагайдак В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні. Вважає, що звертаючись до суду із даним позовом, банком подано належні та допустимі докази, які свідчать про факт отримання позичальником кредитних коштів. Так, кредитні кошти були надані ОСОБА_1 відповідно до меморіального ордеру № 0222914USD000260 від 10.01.2008 р. та виписки із її особового рахунку. Доказом видачі указаної суми кредиту (за мінусом плати, яка підлягає списанню за ініціювання кредиту у розмірі 600 дол. США) є підписана відповідачкою заява на видачу готівки № НОМЕР_2 від 10.01.2008 р. на суму 49400 дол. США. Кредитні кошти видавались позичальнику з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання в апеляційний суд не з`явився, судові повістки про дату час та місце розгляду справи (на 14.02.2020 р., 26.02.2020 р., 12.03.2020 р.) йому не були вручені у зв`язку з відсутністю адресата. Зареєстрованим місцем проживанням ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , що стверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, на яку йому надсилалися судові повістки про виклик до суду (а.с. 52). Отже, апеляційним судом вжито заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 , що також стверджується публікацією на офіційному сайті судової влади.
Статтею 131 ЦПК України визначено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання. Частинами 1, 2 вказаної норми передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 особисто отримав судову повістку та ухвалу про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, де особисто ОСОБА_2 24.09.2018 року поставив свій підпис (а.с. 55). Представник відповідачки ОСОБА_1 в апеляційному суді пояснив, що відповідач ОСОБА_2 розлучився з ОСОБА_1 і у квартирі по АДРЕСА_1 за місцем своєї реєстрації в даний час не проживає.
Оскільки ОСОБА_2 обізнаний про розгляд справи, не повідомив суд про зміну місця свого проживання чи перебування, судова повістка про виклик до Тернопільського апеляційного суду о 10.30 год на 12.03.2020 р. вважається доставленою ОСОБА_2 . У зв`язку з цим, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі відповідача ОСОБА_2 , який був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.
Із матеріалів справи видно, що після подання позовної заяви відбулась заміна особи позивача у правовідносинах. Зокрема, відповідно до протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ "Універсал Банк" від 31.10.2018 року змінено тип товариства на АТ "Універсал Банк", яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Універсал Банк" (а.с. 118-121). У зв`язку з цим ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 12.03.2020 р. за клопотанням представника банку залучено до участі у справі правонаступника ПАТ "Універсал Банк" - АТ "Універсал Банк". Відповідно до частини 2 статті 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ПАТ "Універсал Банк" виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 10.01.2008 р. № 022-2008-002, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, однак позичальником допущено заборгованість за кредитним договором, який забезпечений порукою, тому стягнув з відповідачів солідарно суму заборгованості в розмірі 38063,25 доларів США.
Однак, повністю погодитись за таким висновком суду неможливо з наступних підстав.
Судом установлено, що 10.01.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступниками якого є ПАТ «Універсал Банк» та АТ «Універсал Банк», і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №022-2008-002, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 50000 доларів США зі сплатою 12,45% за користування кредитом на строк до 01 січня 2038 року. Згідно п.1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 37,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. 
Відповідно до п.2.4. Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок, розмір яких встановлений у графіку (п. 2,5 кредитного договору). Пунктом 5.2.5 кредитного договору передбачено, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних у кредитному договорі, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Обставини, настання яких (або будь-якої з них) є істотним порушенням договору та/або є підставою для встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов`язання позичальника за цим договором, сторони вважають: прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за договором (зокрема, але не виключно щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом тощо).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №022-2008-002 між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №022-2008-002, відповідно до умов якого поручитель зобов`язувався відповідати у повному обсязі за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. 
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно ст. 554 ЦК України, разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Представник АТ "Універсал Банк" зазначив, що свої зобов`язання згідно умов кредитного договору від 10.01.2008 р. № 022-2008-002 банк виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кошти в сумі 50000 доларів США в порядку, визначеному договором. На підтвердження факту надання кредитних коштів позивачем надано суду письмові докази, зокрема копію кредитного договору від 10.01.2008 р. № 022-2008-002, копію меморіального валютного ордеру № 0222914USD000260 від 10.01.2008 р., копію виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 з 10.01.2008 р., копію графіку платежів, які є додатком до кредитного договору, копію розрахунку заборгованості за кредитним договором, копію заяви на видачу готівки № НОМЕР_3 від 10.01.2008 р., (а.с. 7-12, 15- 22, 95).        
Врахувавши вказані обставини, суд прийшов до вірного висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 10.01.2008 року, надавши кредитні кошти позичальнику ОСОБА_1 . Також суд взяв до уваги і ту обставину, що відповідачка ОСОБА_1 , згідно розрахунку заборгованості, тривалий час з 10.01.2008 року до квітня 2017 року, регулярно вносила щомісячні платежі відповідно до графіка погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею факту отримання коштів та визнання зобов`язання за договором кредиту.
Однак, позичальник належним чином не виконала умови кредитного договору, припинивши сплачувати платежі згідно графіка погашення кредитної заборгованості.
Користуючись правом, наданим законом та укладеним кредитним договором, банк направив відповідачам вимогу, згідно якої змінив строк виконання основного зобов`язання (а.с. 24, 29). Зокрема, у випадку не погашення позичальником усієї суми заборгованості протягом 60 днів, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.
Як видно з матеріалів справи, 21.08.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали вимогу банку про зміну умов кредитного договору. Однак, відповідачі не виконали вимоги банку про дострокове повернення коштів за кредитом. 
У зв`язку з цим, суд правильно ухвалив рішення про необхідність стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, суд не вірно провів розрахунок суми підвищених відсотків за користування кредитом (п. 1.1.1 кредитного договору), у зв`язку з чим невірно визначив загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 38063,25 доларів США.
Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість з 01 січня 2017 року, зокрема у січні 2017 року відповідачем не вносились кошти, 01 лютого 2019 року відповідачем були внесені кошти на погашення кредиту у сумі 138,89 доларів США, 01 березня 2017 року - у сумі 114,54 доларів США, а з 01 квітня 2017 року ОСОБА_1 повністю припинила сплачувати щомісячні платежі. 
З матеріалів справи видно, що унаслідок направлення вимоги до відповідачів про дострокове виконання зобов`язань за кредитом, банк змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, який враховуючи дату отримання позичальником вимоги та її умови достроково настав 21 жовтня 2017 року, тобто на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги.
У такому випадку положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Тобто, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Указані висновки, узгоджуються із позиціями, висловленими в Постанові Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 р. у справі №310/11534/13-ц., Постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 р. у справі №14-10цс18, Постанові Верховного суду від 06.02.2019 р. у справі № 175/4753/15-ц.
Суд першої інстанції, стягуючи суму підвищених відсотків за користування кредитом (п. 1.1.1 кредитного договору) і при визначенні загальної суми заборгованості указаних обставин не враховував та стягнув підвищені відсотки за користування кредитом поза межами строку дії договору.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що після направлення вимоги до відповідачів про дострокове виконання зобов`язань за кредитом банком безпідставно нарахована сума заборгованості за підвищеними відсотками за користування кредитом в сумі 153,08 дол. США. (14,8 дол. США - за 10 днів жовтня 2017 р., 39,85 дол. США - листопад 2017 р., 35,18 дол. США - грудень 2017 р., 30,51 дол. США січень 2018 р., 25,84 дол. США лютий 2018 р., березень 2018 р. 21,17 дол. США, 16,50 дол. США квітень 2018 р., 11,83 дол. США травень 2018 р., 7,16 дол. США червень 2018 р., 2,49 дол. США липень 2018 р.)
Враховуючи вказане, розмір заборгованості за підвищеними відсотками, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк", необхідно зменшити до 485,42 дол. США (638,50 доларів США - 153,08 дол. США), а загальний розмір заборгованості становить 37910,17 дол. США (38063,25 дол. США - 153,08 дол. США).
При цьому, розмір стягнутих з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитом (п. 1.1 кредитного договору) в сумі 2539,41 дол. США є вірним, оскільки відсотки нараховані до 21.10.2017 р., тобто в межах дії кредитного договору.
Враховуючи указані обставини, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2019 р. про стягнення з боржників на користь банку підвищених відсотків за користування кредитом та загальної суми заборгованості слід змінити, зменшивши суму стягнення підвищених відсотків з 638,50 дол. США до 485,41 дол. США, а загальної заборгованості з 38063,25 дол. США до 37910,17 дол. США., зазначивши, що заборгованість стягується на користь правонаступника позивача - акціонерного товариства "Універсал Банк".
Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази щодо отримання позичальником ОСОБА_1 кредиту у розмірі 50000 дол. США, про перерахування цих коштів на рахунок позичальника, а також відсутності доказів відкриття банківського рахунку, вказаного у меморіальному валютному ордері.
Відповідно до п. 2.1 договору кредиту №022-2008-002, сторони погодили, що зобов`язання кредитора надати кредит виникає з моменту виконання визначених умов, серед яких згідно п. 2.1.3. цього договору передбачено відкриття позичальником поточного рахунку № НОМЕР_1 для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту. У пункті 2.3. вказаного договору зазначено, що видача кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3. договору. Також кредитним договором передбачено відкриття на ім*я позичальника позичкового рахунку для надання кредиту та обліку залишку заборгованості і рахунку для нарахування та обліку процентів за кредитом (п. 5.1.2 кредитного договору).
З аналізу вказаних умов договору кредиту видно, що умовою для перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника є виконання банком погодженого сторонами зобов`язання - відкриття рахунку для надання кредиту № 26209000023894, яке ВАТ "Універсал Банк" у договірному порядку було виконане. 
Як видно з матеріалів справи, 10.01.2008 р. ВАТ "Універсал Банк" з власного рахунку № НОМЕР_4 перерахував на відкритий поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 суму кредитних коштів, що стверджується копією меморіального ордера (а.с. 22).
Також 10.01.2008 р. ОСОБА_1 звернулася до ВАТ "Універсал Банк" із заявою на видачу готівки № НОМЕР_2 , де було ідентифіковано її особу згідно пред`явленого нею паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду, а також відповідачка проставила на заяві свій підпис (а.с. 95). 
Указана заява та виписка з особового рахунку ОСОБА_1 з відповідним поставленням штампу банківської установи та підпису працівника, який виконав банківську операцію, підтверджують факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором від 10.08.2008 р. № 022-2008-002, що спростовує доводи представника ОСОБА_1 щодо відсутності у справі доказів про перерахування кредитних коштів
Більше того, позичальник ОСОБА_1 , сплачуючи протягом 2008-2017 років кошти на погашення як тіла кредиту, так і процентів за користування кредитом, підтвердила факт отримання кредитних коштів, що вірно взято судом до уваги.
ОСОБА_1 не надала будь - яких доказів на спростування указаних обставин. Під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді представники ОСОБА_1 не заперечували факту укладення та підписання кредитного договору та договору поруки. Також відповідачка ОСОБА_1 не давала пояснення про те, що вона не отримувала коштів згідно укладеного кредитного договору. Відповідач ОСОБА_2 також не заперечував щодо підписання договору поруки. 
Та обставина, що позивач не подав суду виписку з поточного рахунку ОСОБА_1 не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки банком подані інші докази на підтвердження вимог позовної заяви. 
Доводи апеляційної скарги з приводу неналежності розрахунку заборгованості за кредитним договором унаслідок відсутності даних щодо суми кредиту, які видавались та погашалися позичальником, та відомостей про рахунки, на які зараховувались платежі, не відповідають обставинам справи. Як видно із змісту вказаного доказу, позивач провів розрахунок простроченої заборгованості за кредитом, суми кредиту, що стягується достроково та відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що відповідачі не подали свого розрахунку заборгованості, а також не зазначили, які саме суми заборгованості не відповідають умовам кредитного договору. 
Колегія суддів перевірила посилання представника ОСОБА_1 на позиції, викладені в постановах Верховного суду від 18.09.2019 р. № справи 408/4925/12-ц, від 11.09.2019 р. № справи 755/2284/16-ц, від 30.01.2018 р. № справи 161/16897/15-ц, однак вважає за необхідне зазначити, що обставини та докази у вказаних справах не є тотожними справі, яка переглядається. 
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що апеляційним судом зменшено розмір заборгованості за кредитним договором, відповідно до принципу пропорційності розподілу судових витрат колегія суддів вважає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.07.2019 р., яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частинах на користь банку 15422,43 грн. судового збору, слід змінити, зменшивши розмір стягнення до 15360,70 грн.
Крім того, слід стягнути з АТ "Універсал Банк" в користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 92,53 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Багранюк Віталій Сергійович, задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.07.2019 р. про задоволення позову та щодо стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором № 022-2008-002 від 10.01.2008 р. на загальну суму 38063,25 дол. США і судового збору - змінити, зменшивши суму стягнення підвищених відсотків за користування кредитом, загальної суми заборгованості за кредитом та судового збору.
Викласти резолютивну частину рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.07.2019 р. в наступній редакції.
Позов акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , паспорт серія НОМЕР_8 ) на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором № 022-2008-002 від 10.01.2008 р. в розмірі 37910,17 дол. США (тридцять сім тисяч дев`ятсот десять доларів сімнадцять центів), яка складається із: 32499,86 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, що стягується достроково; 2385,48 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 2539,41 дол. США - відсотки за користування кредитом; 485,42 дол. США - підвищені відсотки за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , паспорт серія НОМЕР_8 ) в користь акціонерного товариства "Універсал Банк" 15360,70 грн. (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят гривень сімдесят копійок) судового збору, в рівних частинах.
Стягнути з акціонерного товариства "Універсал Банк" в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 ) 92,50 грн. (дев`яносто дві гривні п`ятдесят копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 17.03.2020 р.

Головуючий:

Судді: