Номер провадження: 22-ц/813/5719/20 
Номер справи місцевого суду: 495/6521/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого – Таварткіладзе О.М.
       суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.
       розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, 

                                В С Т А Н О В И В:

       У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. 
       Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
       Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
       Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.    
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:
             1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
            2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
             3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
       4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон,  який   не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
       Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:
- в рамках даної справи  позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів;
- факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з розрахунком заборгованості державного виконавця, не може бути розцінений судом як підстава для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. 
       Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може.
Судом встановлено, що дійсно 26.11.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено заочне рішення по цивільній справі № 1505/6777/2012, згідно якого задоволено позов ОСОБА_1 . Стягнуто з   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вигон, Білгород –Дністровського району, Одеської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 01.08.2012 року та до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 214 грн. на користь держави. /а.с.7/.                                                                                                Виходячи зі змісту рішення суду щомісячна сплата аліментів на 2-х дітей становить 900 грн. (по 450 грн. на кожну дитину).         
       У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного 22.04.2019 року головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Моц В.В. ВП № 35896371, заборгованість по аліментам ОСОБА_3 станом на 31.03.2019 року за січень, лютий, березень 2019 року складає 2 700 грн. 
       Сутність заявлених позивачем вимог з посиланням на ст. 196 СК України полягає у стягненні неустойки (пені) за прострочення зобов`язання по сплаті аліментів, яке встановлено судовим рішенням, яке вступило в законну силу.
       Проте суд першої інстанції відмовляючи у заявленому позові помилково виходив з того, що заявлені позивачем вимоги стосуються саме заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 2700 грн., не врахувавши, що в дійсності позивач просила стягнути пеню за прострочення заборгованості зі сплати аліментів, яка за січень-березень 2019 року включно, як вбачається з розрахунку здійсненого державним виконавцем, дійсно становить 2700 грн. 
       При таких обставинах, рішення суду про відмову у задоволенні позові ОСОБА_5 не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Ухвалюючи власне судове рішення, апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Як вбачається з висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховують щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені – 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що пеня за прострочення сплати аліментів має бути нарахована таким чином:
Р = (A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+ An*1%*Qn), де: Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. 
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Враховуючи наявність простроченої заборгованості за січень, лютий, березень 2019 року і відсутність відомостей про погашення заборгованості, пеня в розумінні ст. 196 ч.1 СК України стягується за кожний день прострочення до дня ухвалення рішення суду.
Таким чином пеня за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів за січень 2019 року виникла з 01 лютого 2019 року і стягується до 01 квітня 2020 року (дата ухвалення апеляційним судом нового судового рішення про стягнення пені за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів) становить:
за січень 2019 року:
900*1%*425 днів (з 01.02.2019 року до 01.04.2020 року) = 3 825 грн. 
за лютий 2019 року:
900* 1%*397 (з 01.03.2019 року до 01.04.2020 року) =3 573 грн.
за березень 2019 року:
900*1%*366 (з 01.04.2019 року до 01.04.2020 року) =3 294 грн. 
Враховуючи наведене, пеня за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів за січень –березень 2019 року становить 10 692 грн. (3 825+ 3 573 + 3 294).
Доказів про застосування до відповідача, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" матеріали справи не містять.
Оскільки розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 станом на 31.03.2019 року за січень, лютий, березень 2019 року встановлений у розмірі 2 700 гривень, то неуйстойка (пеня) в розумінні ч.1 ст. 196 СК України не може перевищувати вказаного розміру заборгованості.
Зважаючи на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів за січень, лютий, березень 2019 року у загальному розмірі 2 700 грн.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Білгрод-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів за січень – березень 2019 року у розмірі 2 700 грн. 
       Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       У зв`язку з тим, що апеляційним судом апеляційну скаргу задоволено частково, а позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1921 грн. (768,40+1152,60).
       На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                          П О С ТА Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково. 
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнутих за заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2012 року на утримання неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за січень, лютий та березень 2019 року у загальному розмірі 2 700 грн. 
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у загальному розмірі 1 921 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 13.04.2020 року.

               Головуючий                                                                       О.М. Таварткіладзе 
               Судді:                                                                                 О.В. Князюк
                                                                        А.П. Заїкін