ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4250/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
                                        
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Азот» до Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «ДИСКОНТ», Хьорбігер Відень ГмбХ, про визнання протиправними дій і зобов`язання утриматись від вчинення дій, за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ДИСКОНТ» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Азот» звернулося до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича про:
- визнання протиправними дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна, а саме: нежитлового приміщення Будинку культури, загальною площею 10 656,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шеk4;ченка, 249, та належить ПАТ «Азот»;
- зобов`язання Приватного виконавця утриматися від передачі нежитлового приміщення Будинку культури, загальною площею 10 656,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 249, та належить ПАТ «Азот», на реалізацію за вартістю 37 019 300,00 грн., яка визначена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, складеного Приватним підприємством «Дисконт».
25.02.2020 позивачем подано клопотання про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи та зупинення у зв`язку з цим на відповідний термін провадження в справі.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 призначено експертизу та провадження у справі зупинено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ПП «Дисконт» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю сторін в письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи оскаржувану ухвалу  про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що висновок експерта в цій справі може матиме значення, оскільки стосуватиметься правомірності повноважень відповідача вчиняти дії, зобов`язати утриматися від яких є позовними вимогами. Оцінка нерухомого майна повинна здійснюватися з дотриманням стандартів і методик, рецензія відповідного Висновку є обов`язковою в силу вимог вказаної вище ст.13 ЗУ №2658-III, для об`єктивної та належної оцінки доводів позивача щодо недотримання відповідачем і суб`єктом оціночної діяльності вимог законодавства під час складання Висновку, таких документів суду не надано, необхідні спеціальні знання. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення оціночно-будівельної експертизи для вирішення питання оцінки дотримання методик і стандартів під час складання Висновку, попередньо зобов`язавши ПП «ДИСКОНТ» надати суду засвідчені копії повного звіту про оцінку згаданого нерухомого майна позивача та документів, на підставі яких він формувався.
Апелянт вказує, що в наданих представником ПАТ «Азот» до суду матеріалах, які раніше не були відомі ПП «Дисконт», міститься інформація, врахування якої може суттєво вплинути на результати проведеної роботи з оцінки.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
У відповідності до частини 3 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.
З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця від 06.02.2019 року виконавче провадження №58251249 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 08.01.2019 року №925/931/18 на підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» приєднано до зведеного виконавчого провадження №57048235.
Під час виконання зведеного виконавчого провадження відповідач надіслав повідомлення про результати оцінки майна (палац культури «Дружба народів»), вартість якого визначена, на думку позивача, значно меншою, ніж середньоринкова ціна комерційної нерухомості у м. Черкаси. Стверджується, що реалізація цього майна за заниженою ціною може призвести до значних матеріальних збитків позивача.
Щодо оцінки майна позивача, відносно якого виникли спірні правовідносини, наявний висновок суб`єкта оціночної діяльності - третьої особи ПП «ДИСКОНТ», яку відповідач призначив у спірних правовідносинах постановою від 27.11.2019 у ВП №58251249, приєднаного відповідачем згідно з постановою від 06.02.2019 до зведеного виконавчого провадження №57048235.
Таким чином, заявлений предмет спору полягає в наданні судом оцінки дій суб`єкта владних повноважень щодо вже встановленої вартості нерухомого майна.
Відповідно до абзацу першого ст.3 Закону України від 12 липня 2001 року №2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - ЗУ №2658-III) оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.
Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина 1 статті 10, частина 1 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» № 2658-III).
Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.
Статтею 32 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.
Постановою КМУ від 10 вересня 2003 року № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Стандарт).
Відповідно до пункту 1 Стандарт є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.
Пунктом 3 поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах у значенні, встановленому цим Стандартом, зокрема: 
вартість - еквівалент цінності об`єкта оцінки, виражений у ймовірній сумі грошей;
ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу; 
строк експозиції - строк, протягом якого об`єкт оцінки може бути виставлений для продажу на ринку з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною і тривалість якого залежить від співвідношення попиту та пропонування на подібне майно, кількості потенційних покупців, їх купівельної спроможності та інших факторів; 
ліквідаційна вартість - вартість, яка може бути отримана за умови продажу об`єкта оцінки у строк, що є значно коротшим від строку експозиції подібного майна, протягом якого воно може бути продане за ціною, яка дорівнює ринковій вартості.
Відповідно до пункту 11 Стандарту оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна.
Згідно з п.14 Національного стандарту №1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки можливе із застосуванням усіх методичних підходів у разі наявності необхідної інформації.
Положеннями ст.12 Закону України №2658-III визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. 
Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.
Згідно з вимогами ст.4 Закону України №2658-III діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.
Відповідно до абзацу четвертого п.3.3 розділу ІІІ Інструкції орієнтовний перелік питань, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи, наведено в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (далі - Рекомендації).
Згідно з підп.5.2 п.5 розділу ІІ Рекомендацій основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є:
-визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо);
-визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.
Відповідно до підп.5.2.1.п.5.2 розділу ІІ Рекомендацій орієнтовний перелік вирішуваних питань:
-яка вартість (зазначити вид вартості: ринкова, залишкова, ліквідаційна, вартість ліквідації, спеціальна, інвестиційна тощо) об`єкта нерухомого майна (зазначити об`єкт: будівля, приміщення, квартира, споруда тощо)?
-яка вартість (зазначити вид вартості: ринкова, залишкова, ліквідаційна, вартість ліквідації, спеціальна, інвестиційна тощо) частки (зазначити частку: -1/2, -1/4 тощо) об`єкта нерухомого майна (зазначити об`єкт: будівля, приміщення, квартира, споруда тощо)?
-чи відповідає виконана оцінка нерухомого майна (зазначити об`єкт) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам?
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із приписів ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.
Відповідно до ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
У відповідності до ч. 1 ст. 102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні (ст. 108 КАС України).
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі призначення судом експертизи - до одержання її результатів.
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів враховує, що приватним підприємством «Дисконт», листом від 04.03.2020 вих. № 255 скасовано результати робіт з оцінки ринкової вартості нежитлових приміщень Будинку культури, загальною площею 10 656,4 кв. м., що належать ПАТ «АЗОТ» та розташований в м. Черкаси, бул. Шевченка, буд. 249, яка виконувалась на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі в об`єднаному виконавчому впровадженні ВП №58251249 (ЗВП №57048235) від 27 листопада 2019 року.
Як вказано апелянтом, приватним підприємством «Дисконт» отримано пояснення по справі від представника ПАТ «Азот», (датоване 24.02.2020 вих. № 501-06/81) в додатках до якого містилася інформація, яку необхідно використати під час виконання робіт з оцінки нежитлових приміщень Будинку культури, загальною площею 10 656,4 кв. м., що належать ПАТ «АЗОТ».
Разом з тим, на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, не існувало інформації щодо скасування результатів робіт з оцінки ринкової вартості майна, а відтак, колегія суддів надає оцінку оскаржуваній ухвалі враховуючи ті обставини, які передували її прийняттю.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, та те, що для перевірки обґрунтованості оцінки нерухомого майна позивача, проведеної в рамках виконавчого провадження, необхідні спеціальні знання, суд першої інстанції на час прийняття оскаржуваної ухвали дійшов правильного висновку про необхідність призначення відповідної судової експертизи, в порядку ст.102 КАС України.
Колегія суддів зазначає, скасування приватним підприємством «Дисконт» результатів робіт з оцінки ринкової вартості нежитлових приміщень Будинку культури може мати наслідки при вирішенні у даній справі спору по суті.
Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права, та постановлено ухвалу про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ДИСКОНТ» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Азот» до Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «ДИСКОНТ», Хьорбігер Відень ГмбХ, про визнання протиправними дій і зобов`язання утриматись від вчинення дій - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           О. М. Ганечко

                                                                                                    Я. М. Василенко

Повний текст постанови виготовлено 01.04.2020