Окрема думка
судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду
ОСОБА_1  
 
у справі № 738/1731/19
провадження № 51-1421ск20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 23 березня 2020 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.
Не погоджуюсь із таким судовим рішенням та вважаю його передчасним виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відкриває касаційне провадження протягом п`яти днів з дня надходження касаційної скарги, якщо немає підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги або відмови у відкритті касаційного провадження. 
У ч. 4. ст. 427 КПК зазначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, установивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Зі змісту копії доручення, наданого захисником на підтвердження своїх повноважень, убачається, що це доручення діє протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою.
Відповідно до положень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 176 КПК, одним із запобіжних заходів є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування — слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження — судом за клопотанням прокурора.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбаченим КПК.
У ч. 2 ст. 42 та ч. 2 ст. 43 КПК визначено поняття «обвинувачений» та «засуджений». Так, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу. Засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Таким чином, з урахуванням зазначених положень КПК тримання під вартою застосовується лише до обвинуваченого, який втрачає такий статус після набрання обвинувальним вироком законної сили, тобто після винесення ухвали судом апеляційної інстанції. З цього часу вищезазначене доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, на мою думку, не є документом, який належним чином підтверджує повноваження захисника на стадії касаційного перегляду судових рішень.
З огляду на наведене вважаю, що у цьому кримінальному провадженні були обґрунтовані підстави для залишення касаційної скарги захисника без руху у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 429 КПК, з наданням строку, необхідного для усунення зазначеного недоліку шляхом надання захисником оформлених належним чином документів, що підтверджують його повноваження щодо подачі касаційної скарги відповідно до вимог цього Кодексу.
 
Суддя                                                                                                           ОСОБА_1 
 
23 березня 2020 року