Номер провадження: 33/813/651/20
Номер справи місцевого суду: 522/329/20 
Головуючий у першій інстанції Іванов В.В. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді:
Судді - Князюк О.В.
За участю секретаря–Бикової К.А.
особи, які прийняли участь у судовому засіданні:
- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Постановою Приморського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривен.
Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 30.04.2020 року подала апеляційну скаргу в якій просить суд постанову Приморського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року скасувати.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постанова винесена з неповним з`ясування судом фактичних обставин справи, і як наслідок необґрунтованого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження
ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 30.01.2020 року не з`явилася. 
У зв`язку з цим та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності. 
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , з постановою особа ознайомився лише 11.02.2020 року, у зв`язку з чим не мала можливості оскаржити постанову у встановлений законодавством десятиденний строк. 
17 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій не порушувала питання про поновлення строку.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим що апелянт не порушувала питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду. При цьому, апеляційним судом, було роз`яснено ОСОБА_1 , її право повторно звернутися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, порушивши питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 , 03 квітня 2020 року, повторно звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій не порушує питання про поновлення строку на оскарження постанови суду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 вже було повторно повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим що апелянт не порушувала питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду. При цьому, апеляційним судом, було роз`яснено ОСОБА_1 , її право повторно звернутися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, порушивши питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП.
30 квітня 2020 року ОСОБА_1 втретє звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій, просить поновити строк на апеляційне оскарження Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. Просила апеляційну скаргу задовольнити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 06 грудня о 12 год 40 хв, громадянка ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «DAIHATSU», з д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Грецька, буд № 11, виїжджаючи з парковки заднім ходом, не впевнилася в безпечності руху та здійснила наїзд на транспортний засіб «CITROEN» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вище викладене підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
-Протоколом про адміністративне правопорушення, серія ОБ № 151345 від 06.12.2019 року (а.с. 1);
-Схемою з місця ДТП від 06.12.2019 року (а.с. 2);
-Поясненнями ОСОБА_2 та поясненнями самої ОСОБА_1 (а.с. 3-4);
З вищезазначеного вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши адміністративне стягнення, у межах санкцій ст. 124 КУпАП.
Також судом апеляційної інстанції взято до уваги зафіксовані у доданих до апеляційної скарги фотознімками з місця ДТП. Щодо доводів апелянта про те, що працівниками поліції було недобросовісно складено схему дорожньо-транспортної пригоди та опис ситуації судом відхиляється, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 151345 від 06.12.2019 року та схема ДТП від 06.12.2019 року громадянкою ОСОБА_1 підписані власноруч без зауважень, а отже апелянт фактично погодилась з їх змістом.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні нею вимог п.10.9 ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Так, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню. Оскільки, водій ОСОБА_1 не врахувала дорожню обстановку та габарити свого транспортного засобу, рухаючись заднім ходом не звернувшись за допомогою інших осіб, та допустила зіткнення з автомобілем «CITROEN» під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився для того щоб пропустити мікроавтобус, що виїжджав, а отже в діях ОСОБА_1 беззаперечно вбачається, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.
З підстав викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції може залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси ві 30 сіня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 20.05.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 О.В. Князюк