ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р.	Справа № 480/4457/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Зеленського В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2020, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 27.01.20 у справі № 480/4457/19
          за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранс С"  
          до      Слобожанської митниці Держмитслужби              
          про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранс С" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "Євротранс С") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці ДФС (далі за текстом також - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000119/2 від 16.05.2019.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, повний текст якого складений 27 січня 2020 року, позов задоволено повністю. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000119/2 від 16.05.2019.  
Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення Харківський окружний адміністративний суд не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які були надані відповідачем. Посилається на обставини спірних правовідносин, викладені ним у відзиві на позовну заяву. За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Ухвалою від 20 березня 2020 року Другий апеляційний адміністративний суд замінив відповідача  - Сумську митницю ДФС на Слобожанську митницю Держмитслужби.
Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 02.05.2019 між ТОВ "Євротранс С" та UAB "Rimartas" (Литовська республіка) було укладено договір купівлі-продажу № 02/05-2 за умовами якого продавець передає у власність покупця уживані транспортні засоби: напівпричіп платформа марки Donbur ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2007 року реєстрації та напівпричіп платформа марки Donbur ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2007 року реєстрації вартість 2500 Євро кожний (а.с. 11).
07.05.2019 придбаний товар було вивезено з Литовської Республіки та ввезено в Україну, а згодом доставлено в Сумську митницю ДФС для митного оформлення.
16.05.2019 декларантом ТОВ "Євротранс С", ФОП ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію № UA805180/2019/014002, у якій вартість товару визначено декларантом за основним методом на підставі зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 02.05.2019 № 02/05-2 (а.с. 18).
До митної декларації були додані також інші документи, а саме: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 02.04.2019 № 02/05-2; рахунок-фактура серії ART 000176 (а.с. 13); рахунок-фактура серії ART 000177 (а.с. 14); автотранспортна накладна від 07.05.2019 № 02052019-2 (а.с. 15); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.10.2008; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 03.06.2010; копія митної декларації країни відправлення № 19LTLС0100ЕК0В54У7 від 07.05.2019.
Всі документи належним чином оформлені, містять необхідну інформацію про вартість товару. Жодні розбіжності щодо вартості товару в даних документах відсутні, зокрема, загальна вартість в рахунках-фактурах від 02.05.2019 (5000 Євро) аналогічна вартості, зазначеній в митній декларації країни відправлення (а.с. 17), вказаному у пункті 2.2 договору купівлі-продажу від 02.05.2019 № 02/05-2 та платіжному дорученні від 20.05.2019 (а.с. 16).
В подальшому Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000119/2 від 16.05.2019 та картку відмови у митному оформленні №/2019/00283, згідно з якими вартість товару, визначену декларантом для цілей нарахування митних платежів, було відхилено та визначено митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, числовий шифр "3" в графі 31 рішення), зокрема, вартість товару для цілей нарахування митних платежів митницею було збільшено та визначено в розмірі 3553,7900 Євро (за одиницю) замість заявленої декларантом 2500,00 Євро (за одиницю).
За вказаним рішенням (графа 33) підставою для коригування митної вартості товару було зазначено наступне: "Основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. В результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено розбіжності, а саме: оскільки товар переміщений на митну територію України на іншому напівпричепі та має пошкодження експлуатаційного характеру, то згідно п. 10 ст. 58 Митного кодексу України до митної вартості має бути включено вартість витрат на навантаження та згідно з п. 4.1 контракту від 02.05.2019 № 02/05-2 покупець надає товар лише після повної оплати за товар, то згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до митного органу мають бути надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Враховуючи вище викладене та спрацювання профілю ризику АС АУР 105-2 декларанту, у зв`язку з наявними розбіжностями, що можуть вплинути на числове значення митної вартості, направлено запит на надання документів. Декларантом не надано запитувані документи (банківські платіжні документи, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (навантаження на напівпричіп). Між декларантом та митним органом проведено консультацію. Підстави для визначення митної вартості: цінова інформація наявна в ЄАІС МД № UA 100110/2019/125723 від 15.03.2019.
Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовувався, оскільки така інформація відсутня в митного органу. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу ДФС про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом ДФС; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу ДФС про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантії відповідно до розділу X Кодексу в розмірі, визначеному органом ДФС, відповідно до частини сьомої цієї статті. Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду".
Скориставшись правом на оскарження рішення відповідача у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000119/2 від 16.05.2019.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 - далі МК України).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 55 МК України, зокрема, в ньому відсутнє обґрунтування конкретної причини, через яку заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано (пункт 1 частини 2); не містить наявної у митному органі інформації (у т.ч. щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела виникненню сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом (пункт 2 частини 2); відсутній вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 МКУ, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів (пункт 3 частини 2); відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункт 4 частини 2).
Метод, який було застосовано митницею для коригування, є другорядним методом "за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів" (метод № 3). Застосування та зміст даного методу унормовано статтею 60 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення чи є товари подібними (аналогічними) враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Зміст інформації з МД № UA 100110/2019/125723 від 15.03.2019 щодо порівнюваного товару, взятої як основа для коригування, є необґрунтованим, враховуючи те, що подібність товару не встановлювалася належним чином відповідачем; кількість і комерційний рівень продаж не порівнювалися в повному обсязі.
Так, згідно МД № UA 100110/2019/125723 від 15.03.2019, що була взята митницею за основу для порівняння, митна вартість напівпричепа Donbur становила 2750,00 Євро, а не 3553,79 Євро; даний напівпричіп імпортовано з Нідерландів, а не з Литви; календарний рік виготовлення 2004 а не 2007; та взагалі даний напівпричіп є контейнеровозом, а не платформою як у межах даної справи.
Отже, використання Сумською митницею ДФС другорядного методу "щодо подібних (аналогічних) товарів" (метод № 3) шляхом порівняння зі вказаною МД, оформленою Київською митницею ДФС, є необґрунтованим, оскільки товари, пред`явлені до митного оформлення не є аналогічними.
Слід зазначити, що згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України відповідні документи декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності), якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Докази того, що у ТОВ "Євротранс С" існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спрацювання системи управління ризиків, на яке посилався відповідач як підставу витребування додаткових документів, є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а.
Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Верховний Суд у вказаній постанові також зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.12.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства, а тому ненаведення обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування».
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що посилання відповідача на порушення ТОВ «Євротранс С» розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів з підстав ненадання документів про підтвердження витрат на навантаження товару є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки витрати на навантаження входили до ціни товару і окремо документи на підтвердження таких витрат не повинні були додаватися до митної декларації.
Додавання витрат на навантаження унормовано пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України.
Відповідно до частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вона не включалась до ціни, що була фактично сплачено або підлягала сплаті.
Отже, вартість навантаження має додаватися до ціни договору для цілей оподаткування на митниці, якщо ці витрати не включалися в ціну товару.
У даному випадку витрати на навантаження за  договором купівлі-продажу № 02/05-2 від 02.05.2019 були включені до ціни товару,  відповідно до пункту 4.6 якого товар було поставлено на умовах FCA ("франко-перевізник"), за Правилами використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, введених у дію Міжнародною торговою палатою з 01.01.2011.
Згідно Інкотермс 2010 термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.З "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.
Як убачається із матеріалів справи у відповідних графах міжнародної товарно-транспортної накладної № 02052019-2 від 07.05.2019 (а.с. 63), митної декларації (а.с. 18), рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000119/2 від 16.05.2019 (а.с. 20) міститься посилання на умови поставки товару FCA.
Тому, вимога відповідача надати документи на підтвердження витрат на завантаження та транспортування товару суперечить частині 10 статті 58 МК України, адже такі витрати були включені в ціну товару на базисних умовах поставки FCA, не підлягали оплаті і окремо не оплачувались.
Крім того, зауваження митного органу щодо дати платіжного доручення, яким оплачено товар (оплата товару 20.05.2019 - після прийняття спірного рішення) не можуть бути доказами неправильного зазначення митної вартості або його складових, оскільки частиною 2 статті 53 Митного кодексу України перелічено документи, які підтверджують митну вартість товарів. Водночас, зазначена норма не вимагає наявності усіх наведених документів.
Відповідно до пункту четвертого частини 2 зазначеної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Як свідчать умови договору купівлі-продажу № 02/05-2 від 02.05.2019 вартість товару мала бути сплачена до 02.06.2019 (пункт 3.1). Оскільки вартість товару сплачена позивачем 20.05.2019, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 16), ТОВ «Євротранс С» умови контракту виконало.
Ураховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та наявність підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги із зазначених вище підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи наведене, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №480/4457/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Зеленський	
Судді	   	І.С. Чалий    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  21.04.2020 року