ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7825/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
  
розглянувши  в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року в адміністративній справі №160/7825/19 (суддя у 1 інстанції Озерянська С.І.) за позовом  Харківського національного університету внутрішніх справ  до   ОСОБА_1 про  стягнення витрат пов`язаних з утриманням,- 

ВСТАНОВИВ:
Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути витрати, пов`язані з його утриманням у розмірі   42735,70грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач в порушення вимог статті 18 Закону України “Про міліцію”, вимог статті 74 Закону України «Про національну поліцію» добровільно не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі у загальному розмірі 42735,70грн., що також є порушенням вимог договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 02.09.2013 року, відповідно до умов якого (п.2.3.6) у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінчені навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченим п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного  університету внутрішніх справ витрати пов`язані з утримання  у сумі 42735 (сорок дві тисячі сімсот тридцять п`ять)  грн. 70 коп.    
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач не виконав свого обов`язку, передбаченого договором від 02.09.2013 року, в частині направлення на роботу до органів міліції (органів внутрішніх справ), оскільки відповідач проходив службу в органах поліції. Разом з тим, позивач не надав будь-яких допустимих доказів стосовно того, що відповідач за вищевказаним договором зобов`язався проходити службу в органах поліції відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію». Також зазначалося, що в 2014 році були внесені зміни в Закон України «Про освіту» якими виключено обов`язок трьох річного відпрацювання за направленням. Крім того, обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, що вільно обирається громадянином або на яку він вільно погоджується та права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. 
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом Харківського національного  університету внутрішніх справ від 10.08.2013 року №179 о/с ОСОБА_1 був прийняти на службу в органи внутрішніх справ, зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до Харківського державного університету внутрішніх справ, з 16.08.2013 року терміном навчання 4 роки, та йому було присвоєно перше спеціальне звання   рядовий міліції.
02.09.2013 року на виконання вимог статті 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та наказу МВС від 14.05.2007 року №150 між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та ГУМВС України в Дніпропетровській області був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.
Відповідно до наказу Харківського національного  університету внутрішніх справ від 04.03.2017 року № 68 о/с ОСОБА_1 , який  успішно закінчив Харківський  державний університет внутрішніх справ  і отримав диплом, був відрахований зі складу курсантів та направлений для проходження служби до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. 
Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 213 о/с від 01.07.2019 року відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» на підставі рапорту від 12.06.2019 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі МВС України особи, яка в подальшому за власним бажанням звільнилася з Національної поліції до закінчення трирічного терміну після закінчення навчання.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» від 10.01.2002 № 2925-ІІІ  навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.
Згідно Переліку вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 № 1410 (далі - постанова № 1410), вищі навчальні заклади МВС входять до єдиної системи військової освіти.
На час укладання 02.09.2013 між позивачем, відповідачем та ГУМВС України у Дніпропетровській області договору про підготовку фахівців в навчальному закладі МВС України діяв Закон України «Про міліцію».
Згідно з положеннями  статті 18 Закону України «Про міліцію»  (в редакції чинній на момент укладення    договору між учасниками справи) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14.05.2007  на виконання  постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ»  та відповідно до вимог  Законів України «Про вищу освіту», «;Про міліцію», з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно з якого передбачено відшкодування    вказаних витрат.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до положень ст. 72 Закону України «Про Національну поліцію» професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2)підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3)післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено приписами ч.5 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
12.04.2017 року постановою Кабінету Міністрів України № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок №261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
При цьому, згідно із положеннями п. 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
За змістом п.п. 4, 5 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Згідно з п. 9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.
Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.
З огляду на вищевикладені норми, суд зазначає, що відповідач перебував на посаді, віднесеної до публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення з Національної поліції, а отже, у цьому випадку питання відшкодування відповідачем витрат на навчання пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.
Обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат за утриманням у вищому навчальному закладі також міститься і в договорі від 02.03.2013 р. 
Пунктом 2.3.6. договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у пункті 3 договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. 
Відповідно до пункту 3.3 договору  підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України.
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що згідно з довідками-розрахунками витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, останній повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національного університету внутрішніх справ  в загальній сумі 42735,70грн., з яких 11188,87грн. – грошове забезпечення, 10280,00грн. – продовольче забезпечення, 4877,10грн. – речове забезпечення, 16389,73грн. – вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв. 
Доказів того, що відповідачем оскаржені вказані розрахунки матеріали справи не містять. 
При цьому, суд одночасно звертає увагу на те, що курсанти, які навчаються в Харківському національного університету внутрішніх справ перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).
Таким чином, будучи обізнаним під час підписання договору від 02.03.2013 про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, інших доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у Харківському національного університету внутрішніх справ, в межах заявлених позовних вимог, суду не надав.
Доводи скаржника про те, що в 2014 році були внесені зміни в Закон України «Про освіту», якими виключено обов`язок трьох річного відпрацювання за направленням та те, що обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, що наведено вище.
При цьому, як зазначалося, відповідач був обізнаний з умовами, зазначеними у договорі про підготовку, та свідомо погодився на їх виконання. 
Доводи скаржника щодо не виконання позивачем обов`язку, передбаченого договором від 02.09.2013 року, в частині направлення на роботу до органів міліції (органів внутрішніх справ) та відсутність будь-яких допустимих доказів стосовно того, що відповідач за вищевказаним договором зобов`язався проходити службу в органах поліції відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а також з огляду на те, що відповідачем не заперечувалась правомірність направлення його по закінченню навчання до ГУНП в Дніпропетровській області, де він проходив службу до звільнення за власним бажанням та як наслідок ці доводи жодним чинним не спростовують обов`язку відповідача щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко