РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/17119/19
Провадження № 22-ц/4815/505/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С. О., 
суддів: Боймистука С.В., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання : Шептицька С.С.

учасники справи: 

позивач: ОСОБА_1  
відповідач: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука С.М. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року, ухваленого в складі судді Харечко С.П., повний текст якого складений 24 лютого 2020,  у справі  №569/17119/19,

в с т а н о в и в  :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виключення запису про обтяження майна,
Позов обґрунтований тим, що 31.08.2016 року він придбав та зареєстрував автомобіль RANGE ROVER 2005 року, номер кузова НОМЕР_1 . В подальшому, дізнався, що даний автомобіль обтяжений на підставі договору «Автопакет» 07/10/2008/840-К/1639 від 07.10.2008 року. Обтяжувачем вказаного майна є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», боржник - ОСОБА_2 . Запис про обтяження зареєстрований 24.07.2013 року № 13811236 та продовжено термін дії з 24.07.2018 року по 25.06.2023 року.
Посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області по справі № 2218/1069/2012 від 17 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості предметом якої були відносини пов`язані з не укладенням договору «Автопакет» 07/10/2008/840-К/1639 від 07.10.2008 року, що і було підставою для відмови банку в задоволенні позовних вимог. 
У зв`язку з тим, що підстави для реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як договір «Автопакет» 07/10/2008/840-К/1639 від 07.10.2008 року фактично не існує, запис від 24.07.2013 року за № 13811236 підлягає вилученню з реєстру.
Просив суд про задоволення позову з урахуванням заяви про зміну предмету позову.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року узадоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виключення запису про обтяження майна - відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відсутні передбачені законом підстави для вилученняз реєстру запису про обтяження у вигляді застави спірного автомобіля.
В поданій апеляційній скарзі позивач покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, в зв`язку з невідповідністю його висновків обставинам справи та нормам матеріального правав, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що договір «Автопакет» від 07 жовтня 2008 року між ПАТ«КБ «Надра» та ОСОБА_2 не укладався, що встановлено судовим рішенням у справі № 2218/1069/2012 від 17 вересня 2014 року, а тому майно обтяжене заставою без достатньої правової підстави. Дані обставини не підлягають доказуванню та є підставою для задоволення позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Державне підприємство «Національні інформаційні системи» вказує, що рішення суду законне та обг7рунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що 7 жовтня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , укладено договір «Автопакет» № 07/10/2008/840-К/1639, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 49995 доларів 52 цента США під 14,5 % річних на строк до 4 жовтня 2013 року, а ОСОБА_3 поручилася перед банком за виконання останнім обов`язків з повернення кредитних коштів, сплати процентів і неустойки.
На підставі договору «Автопакет» від 7 жовтня 2008 року № 07/10/2008/840-К/1639 ПАТ «КБ «Надра» зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна заставу належного ОСОБА_2 автомобіля RANGE ROVER V8 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Запис про обтяження зареєстрований 24.07.2013 року №13811236.
25.06.2018 року термін дії обтяження продовжено з 27.07.2018 по 25.06.2023 року.
31 серпня 2016 року за  ОСОБА_1  зареєстровано право власності на спірний автомобіль маркиRANGE ROVER V8 2005 року, номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору.
Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв`язку із його недоведеністю, оскільки позивач не надав оригінал договору «Автопакет» від 7 жовтня 2008 року № 07/10/2008/840-К/1639.
Крім того, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2013 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині вимог до ДП «Інформаційний центр» про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження транспортним засобом шляхом припинення застави та зобов`язання виключити відповідний запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.
Судові рішення набрали законної сили і є чинними.
Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Звертаючись до суду із цим позовом про усунення перешкод у користуванні автомобілем позивач вказував, що на час придбання цього транспортного засобу рішенням суду від 17.09.2017 року встановлено, що договір «Автопакет» від 07 жовтня 2008 року № 07/10/2008/840-К/1639 між сторонами не укладався , а тому наявні підстави для вилучення з реєстру запису про обтяження цього майна.
Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.
Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації  такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає  відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.
Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада  2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18.
З урахуванням вказаного, встановивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що приватне обтяження ПАТ «КБ «Надра» є чинним, позовні вимоги про припинення обтяження не заявлялися, докази втрати чинності запису про обтяження, припинення забезпеченого заставою зобов`язання, що складає предмет заставив матеріалах справи відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що договір «Автопакет» від 07 жовтня 2008 року між ПАТ«КБ «Надра» та ОСОБА_2  не укладався, що встановлено судовим рішенням у справі № 2218/1069/2012 від 17 вересня 2014 року, судом не приймаються до уваги, оскільки в силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Рішення суду про визнання договору застави «Автопакет» від 07 жовтня 2008 року недійсним в матеріалах справи відсутнє.
Крім того, суд звертає увагу на те, що судове рішення у справі № 2218/1069/2012 від 17 вересня 2014 року не містить висновків про неукладенність договору.
За приписами частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України (змагальність сторін) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Питання обов`язку доказування і подання доказів розкрито у статті 81 ЦПК України, стосовно того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука С.М. залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2020 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складений 14 травня 2020 року.

Головуючий :   

Судді :