Справа № 161/15614/19 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/452/20  Категорія: 48 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 червня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків внаслідок затоплення квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником ОСОБА_5 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року,
                                       В С Т А Н О В И В: 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що з 07.03.2019 року по 11.03.2019 року її квартиру почало заливати водою зверху. Зазначає, що з метою припинення залиття квартири вона звернулась до власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , яка знаходиться над її квартирою, однак, було встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 протікання води немає та з`ясовано, що витік відбувається з квартири АДРЕСА_3 .
Вказує, що про вказаний факт вона повідомила голову правління ОСББ «Вікторія – Луцьк-3» про що 11.03.2019 комісією ОСББ «Вікторія – Луцьк-3» було складено акт про залиття її квартири, яким встановлено, що вода біжить з металопластикової труби власника квартири АДРЕСА_3 . Будівельно-технічною експертизою завдану матеріальну шкоду за пошкодження стелі визначено у розмірі 1073,00 грн, а згідно з висновком експерта розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна - меблів у ванній кімнаті- через затоплення квартири складає 1966,42 грн. Добровільно домовитися про відшкодування майнової шкоди їй із відповідачами не вдалося, на неодноразові звернення про усунення наслідків затоплення відповідач ОСОБА_2 ніяк не відреагував та не відшкодував завдані збитки. 
На підставі наведеного позивачка просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на її користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири суму в розмірі 3039,42 та судові витрати по справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Апеляційну скаргу мотивувала тим, що зі змісту акту огляду від 11.03.2019, що складений комісією ОСББ «Вікторія-Луцьк-3», видно, що комісією було встановлено саме факт протікання води із труби, що належить відповідачам. Тому посилання суду на ті обставини, що комісією не оглядались інші квартири поверхом вище є безпідставними та такими, що не спростовують вини відповідачів у завданій шкоді позивачу. Судом не здобуто доказів на спростування вини відповідачів у заподіянні позивачу шкоди, жодного доказу на таке підтвердження відповідачами суду не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, є безпідставною. Вказує на те, що затоплення відбулось не з вини відповідачів, а зі спільного стояка гарячої води, до якого підключена його квартира, стояк гарячої води знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 даного будинку, власником якої є ОСОБА_6 і до якої відповідачі не мають ніякого відношення і доступу. Просить залишити рішення суду першої інстанції в силі.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини другої ст.367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вини відповідачів у заподіянні їй майнової шкоди.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно базуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Із матеріалів справи вбачається, що 07.03.2019 року відбулося затоплення належної позивачу квартири внаслідок протікання води з приміщення, що знаходиться поверхом вище, чим завдано майнову шкоду. Факт такого затоплення та розмір шкоди не оспорювався сторонами у справі. 
Згідно з висновком № 419/5 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 01.08.2019 року судовим експертом Серединським О. А., ринкова вартість відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_1 внаслідок затоплення становить 1073,00 грн. Вартість вказаної експертизи становила 1500,00 грн.(а.с. 10-21, 35). 
16.07.2019 року висновком експерта О-22 експертного товарознавчого дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , було встановлено, що дійсний розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна ( меблів - навісної шафи та тумби з умивальником у ванній кімнаті) внаслідок його залиття, становить 1966,42 грн.
На підтвердження факту затоплення та наявності вини відповідача у затопленні квартири АДРЕСА_4 позивачем було надано акт від 11.03.2019 року, складений комісією ОСББ «Вікторія – Луцьк-3», відповідно до якого в якості причини затоплення вказано протікання води з металопластикової труби, якою до стояка гарячої води заживлена квартира АДРЕСА_3 (а.с.9).
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом — шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.
Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема, чи залиття спричинено внаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання, чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форму вказаного акту встановлено в додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.        
Між тим, вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачена необхідність обов`язкової присутності зацікавлених осіб від винної сторони.
У порушення вимог Правил вказаний акт не затверджений начальником ЖКП та не містить даних щодо повідомлення власників квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , зокрема відповідача ОСОБА_3 та інших співвласників квартири, оскільки зі змістом названого документа вони не були ознайомлені, про що свідчить відсутність їх підпису в акті; не зазначено висновки комісії за наслідками обстеження.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вважати єдиний документ, наданий на підтвердження факту залиття квартири - акт від 11.03.2019 року, належним та допустимим доказом щодо обставин та причин залиття квартири, а також щодо встановлення винних у цьому осіб, не можна.
Тобто, враховуючи, що, як стверджує в позові ОСОБА_1 , фактично залиття її квартири відбулося з квартири, що знаходиться поверхом вище, і позивач не надала належних та допустимих доказів вини у залитті квартири саме відповідачів - мешканців іншої квартири, яка не розміщена безпосередньо над її квартирою, то в суді позивач не довела наявності усіх елементів складу цивільно-правової відповідальності відповідачів, а тому в позові слід відмовити.
За таких умов суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв"язку з його недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 269 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.  Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 11 червня 2020 року.

Головуючий

Судді