ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2020 року 
м. Київ
справа № 1840/2993/18
адміністративне провадження № К/9901/6146/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018р. (суддя – Кравченко Є.Д.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019р. (судді – Бегунц А.О., Яковенко М.М., Лях О.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови йому у нарахуванні і виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;
визнати незаконним та скасувати висновок №121 Комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності понад дворічний термін;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому, як інваліду ІІ групи, одноразову грошову допомогу з урахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 297300 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у 2015 році йому вперше встановлено III групу інвалідності, причина інвалідності у зв`язку із виконанням обов`язку військової служби. З тих же підстав у 2017 році йому встановлено ІІ групу інвалідності. Вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку від 25.12.2013р. №975 у звязку із зміною групи інвалідності, а відмова відповідача у призначенні та виплаті йому такої допомоги є протиправною та такою, що порушує його законне право на отримання соціальної виплати.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018р. позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у п. 8 протоколу №121 від 24.11.2017р. щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017р., з урахуванням проведених виплат та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у п. 8 протоколу від 24.11.2017р. №121 щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, у звязку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017р., з урахуванням проведених виплат та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в    якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку від 25.12.2013р. №975, оскільки відповідно до статті 163 інвалідність ІІ групи заявнику встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення, а у такому разі виплата грошової допомоги особі не проводиться.
Крім того, посилається на те, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає законодавство, яке було чинним на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності у 2015 році, а не на момент встановлення йому інвалідності ІІ групи у 2017 році, оскільки встановлення такої інвалідності не є первинним.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу та був звільнений з військової служби в запас 17.08.2015р.
Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА №121212 від 30.07.2015р. позивачу встановлено 60% втрати працездатності, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. (а.с. 17)
Відповідно до Акту огляду МСЕК до довідки серії 10 ААВ №933574 від 16.10.2015р. позивачу 09.10.2015р. встановлено III групу інвалідності, травма і захворювання пов`язані із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлено строком до 01.11.2017р. з визначенням дати чергового переогляду 09.10.2017р. (а.с. 18)
16.10.2015р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IІI групи інвалідності, травма пов`язана з захистом Батьківщини. (а.с. 13)
Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.11.2015р. №53 позивачу призначено до виплати одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, на підставі довідки МСЕК серії 10 ААВ №933495 від 30.07.2015р. у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 182700 грн. (а.с. 14)
Листом начальника відділу соціального забезпечення від 17.12.2015р. повідомлено Сумський міський військовий комісаріат про проведення перерахунку на особовий рахунок позивача одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності в сумі 182700 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2015р. №1875. (а.с. 15) 
Згідно виписки по картковому рахунку позивача за період з 01.01.2015р. по 25.05.2018р., останній отримав одноразову грошову допомогу в сумі 182700 грн 14.12.2015р. (а.с. 16)
Відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК серії 12 ААА №667135 від 26.09.2017р. позивачу при повторному огляді 25.09.2017р. встановлено ІІ групу інвалідності, травма і захворювання пов`язані з захистом Батьківщини. Інвалідність позивачу встановлено до 01.10.2019р. із визначенням дати чергового переогляду 25.09.2019р. (а.с. 19)
Судами встановлено, що позивач звернувся до Сумського обласного військового комісаріату із заявою та відповідним пакетом документів про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975 у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги за встановлення інвалідності ІІІ групи.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум від 24.11.2017р. №121 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності. (а.с. 21)
При цьому у прийнятому рішенні відповідачем зроблено висновок про те, що позивача 30.07.2015р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серії 10 ААВ №933495 від 30.07.2015р.), а 25.09.2017р. під час повторного огляду органами МСЕК – інвалідом ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12 ААА №667135 від 26.09.2017р.).
Про прийняте рішення позивача повідомлено супровідним листом від 01.12.2017р. №11/2408. (а.с. 20)
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975. При цьому суд виходив з того, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що інвалідність ІІ групи позивачу встановлено понад дворічний термін з часу отримання інвалідності ІІІ групи, однак в силу ст. 58 Конституції України, норма Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4 ст. 163 Закону №2011-ХІІ  абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, набрала чинності 01.01.2017р., а тому не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, тобто у разі зміни групи інвалідності за часовий проміжок з 2014 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 20.06.2017р. і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції погодився з висновками, викладеними судом першої інстанції щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, проте уточнив в частині визначення суми виплати одноразової грошової допомоги, яка повинна бути виплачена у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у разі встановлення інвалідності ІІ групи.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних доводів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Частиною 4 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
В ході розгляду справи судами встановлено, що первинне встановлення інвалідності позивачу мало місце 09.10.2015р., зміна групи інвалідності з 3-ої на 2-гу відбулась в межах двох річного строку - 25.09.2017р.
За таких обставин суди обгрунтовано дійшли висновку, що позивач набув право на виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі та її виплату в врахуванням раніше виплаченої суми.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що попередня виплата одноразової грошової допомоги була пов?язана не із встановленням позивачу 09.10.2015р. 3-ої групи інвалідності, а із встановленням 30.07.2015р. ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності і з цього часу минуло більше двох років, що виключає можливість виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі відповідно до частини 4 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців».
Такі доводи касаційної скарги колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки як встановлено судами попередніх інстанцій рішення про первинну виплату одноразової грошової допомоги було прийняте 20.11.2015р. – після встановлення позивачу 3-ої групи інвалідності, і допомогу було виплачено саме у зв?язку із встановленням інвалідності та у відповідному розмірі.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень – без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018р. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019р. – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук