ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
і м е н е м   У к р а ї н и

24 березня 2020 року м. Херсон
справа № 766/11749/18
провадження №22-ц/819/499/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В., 
суддів: Пузанової Л.В., 
Чорної Т.Г., 
секретар  Геленко А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 21 листопада 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:

       У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.05.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Пунктом 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських передбачено право Банку на зміну кредитного ліміту.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, затверджених наказом №СП-2-1-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70/,складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. 
       При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. 
       Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70/. 
       Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
       Згідно п.2.1.1.5.6 вказаних Умов? у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( утому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. 
       Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн +5 % від суми позову. 
Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором, а остання своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 30 квітня 2018 року становить 54811,90 грн, із яких: 5776,67 грн - заборгованість за кредитом, 43217,82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2731,13 грн - заборгованість за пеню та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн -штраф (фіксована частина) та 2586,28 грн - штраф (процента складова), а також судові витрати.
       Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2019 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.05.2010 року в сумі 5776,67 гривень. Стягнуто судовий збір в сумі 185 грн.71 коп.. В решті позовних вимог відмовлено. 
       В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2019 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків у розмірі 43 217,82 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі. 

       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач підписуючи анкету-заяву та користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Вважає, що суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення відсотків, оскільки ст.49 Закону «Про банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, істотною умовою надання кредиту є отримання відсотків за їх користування, так як кредитний договір є двостороннім та оплатним. Банк звертає увагу суд на висновок, Верховного Суду, викладений у постанові від 23 грудня 2019 року (справа №572/1169/17). 

       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її доводи не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Зауважує, що підписана нею анкета-заява не місить інформації про тип кредитної картки, строк дії картки, розмір та умови кредитування. Звертає увагу суду на те, що в суді першої інстанції вона не заперечувала, що отримувала кредитні кошти у розмірі 1000 грн, заявляла про застосування строку позовної давності. Просила розглядати справу у її відсутність / а.с.110-112/ 
       Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково  з таких підстав.
       Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна» зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладено у формі анкети-заяви. В цей же день, 31.05.2010 року, ОСОБА_1 ознайомилася та підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» в якій визначена базова процентна ставка на місяць - 3,0 % / а.с. 10-11/.
Банком згідно його розрахунку, нарахована заборгованість за договором від 31 травня 2010 року б/н станом на 30 квітня 2018 року в сумі 54811,90 грн, з яких: 5776,67 грн - заборгованість за кредитом; 43217,82 грн - заборгованість по процентами за користування кредитом; 2731,13 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2586,28 грн - штраф (процентна частина).
Під час оцінки застосування судами норм матеріального права до спірних правовідносин апеляційний суд застосовує їх системний аналіз.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг (в цьому випадку - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.
У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.
Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.
У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованість по процентами за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
       Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що підписана ОСОБА_1 довідка про умови про кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» містить базову процентну ставку у місяць - 3%, а тому колегія суддів висновок суду першої інстанції про не доведення банком позовних вимог у частині стягнення заборгованості зі сплати процентів вважає помилковим.
       Проте, враховуючи надані банком суду апеляційної інстанції: виписку по рахунку, довідку про зміну кредитного ліміту ( від 1000 грн. до 10300 грн.), довідку про строк дії карт ( остання до 05/2017), які відповідачкою не спростовані, а також визначену сторонами у підписаній позичальницею довідці про умови кредитування відсоткову ставку, заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, колегія суддів приходить до висновку, що строк дії картки - 05/2017, після закінчення якого відсотки не нараховуються, дата звернення до суду з позовом ( червень 2018), встановлена сторонами процентна ставка за кредитом (36% річних), сума заборгованості по тілу кредиту - 5 776 грн 67 коп. та вищенаведені обставини надають підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором б/н від 31.05.2010 року, а саме зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 4 159 грн.20 коп.
       Таким чином, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2019 року в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню частково та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 4 159 грн.20 коп. 
У зв`язку із ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення в частині стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування судом розподіл судових витрат відповідно до частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України підлягає зміні із збільшенням розміру стягнутого з відповідачки на користь позивача судового збору з 185 грн 71 коп. до 317 грн 20 коп..
Крім того, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 264 грн 30 коп..
В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено, тому його законність та обґрунтованість судом апеляційної інстанції в силу статті 367 ЦПК України не перевіряється.
У силу п.2 ч.3 ст.389, п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України, судове рішення, як таке, що ухвалено у малозначній справі, касаційному оскарженню не підлягає. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376,382 ЦПК України, суд
постановив:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2019 року в оскарженій частині скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (  АДРЕСА_1 ; ІПН:  НОМЕР_1 ) на користьПублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 4 159 грн. 20 коп.; збільшити визначену до стягнення суму судового збору з 185 грн. 71 коп до 317 грн.20 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 264 грн.30 коп.
        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як ухвалена у малозначній справі.
Головуючий                 І.В.Склярська 

Судді:                                                     Л.В.Пузанова

            Т.Г. Чорна

Повне судове рішення складено 25 березня 2020 року

Суддя                                                                         І.В. Склярська