Ухвала
 
10 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 203/7722/14-ц
провадження № 61-5833 ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення  Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 
2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» доОСОБА_2 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 
від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь ПАТ КБ «ПриватБанк») 2 082 799,60 грн у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 2007-ПМ-67 від 15 червня               2007 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 1 811 387,55 грн, заборгованості по відсоткам - 258 322,89 грн та пені - 13 089,16 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено.
23 березня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення  Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада           2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 
2020 року (надійшла до суду 31 березня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, застосувати позовну давність та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні банку відмовити у повному обсязі.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого надає копію посвідчення учасника бойових дій від 20 липня 2016 року серія УДБ № 148491.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі                             № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що  ОСОБА_1 оскаржує судові рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до               ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій.
Враховуючи наведене, підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні, а тому заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому порядку і розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                    в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати                     у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року,               в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2014 року становив 
1 218,00грн.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову (1 % від 2 086 453,60 грн = 20 864,54 грн), але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654,00 грн).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у розмірі оспорюваної суми (3 654,00 х 200 %).
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7 308,00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК 
у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку 
отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, ККДБ - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:                                         
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення  Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада            2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 
2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 12 травня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник