02.06.20
22-ц/812/1033/20
Єдиний унікальний номер судової справи 489/992/20
Номер провадження 22-ц/812/1033/20
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

02 червня 2020 року                                        місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

переглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  ухвалу, яка постановлена Ленінським районним судом міста Миколаєва 28 квітня 2020 року, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу виданого 30 березня 2020 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про стягнення суми боргу за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 ,
УСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі – ТОВ «Місто для людей Миколаїв») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Миколаїв» борг за послуги з управління багатоквартирним будинком.
30 березня 2020 року Ленінським районним судом міста Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Миколаїв» борг за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 вересня 2018 року по 31 грудня 2019 року (відповідно до частки права власності на квартиру) в розмірі 1 501 грн. 47 коп. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Миколаїв» судового збору у розмірі 210 грн. 20 коп.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва 30 березня 2020 року за заявою ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про стягнення суми боргу за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви зазначено, що 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав копію судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2020 року у справі №498/992/20, згідно якого з нього стягнуто на користь ТОВ «Місто для людей Миколаїв» 1 501 грн. 47 коп. боргу за послуги управління багатоквартирним будинком та судового збору в розмірі 210 грн. 20 коп.
Посилаючись на те, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ТОВ «Місто для людей Миколаїв» надало завідомо недостовірні відомості, та просить стягнути кошти за фактично невиконанні роботи, а також роботи, які взагалі непотрібні для обслуговування двохповерхового будинку (обслуговування ліфтів, водяних насосів, систем димовидалення та інше), ОСОБА_1 просив скасувати виданий Ленінським районним судом міста Миколаєва судовий наказ від 30 березня 2020 року у справі №498/992/20 про стягнення з нього на користь ТОВ «Місто для людей Миколаїв» 1 501 грн. 47 коп. боргу за послуги управління багатоквартирним будинком та судового збору в розмірі 210 грн. 20 коп.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику разом з доданими матеріалами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно повернув його заяву про скасування судового наказу через несплату судового збору, оскільки він звільнений від його сплати на підставі Закону України «Про судовий збір». Також, суд помилково до вказаних правовідносин застосував положення ч.2 ст.183 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Так, повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу районний суд посилався на те, що в порушення вимог п.1 ч.5 ст.170 ЦПК України заявником не додано до заяви документу, який підтверджує сплату судового збору за подання такої заяви, та в порушення вимог ч.2 ст.183 ЦПК України останнім не додано до заяви документу, який підтверджує направлення вказаної заяви стягувачу.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду з такими висновками не погоджується, вважає їх помилковими, необґрунтованими та незаконними. 
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Процесуальні питання видачі судового наказу та його скасування врегульовано ст.ст.160-173 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що регулюють наказне провадження у цивільних справах.
Вимоги щодо форми і змісту заяви про скасування судового наказу та строки її подання встановлені у ст.170 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з ч.3 ст.170 ЦПК України встановлено, що заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Частиною 5 ст.170 ЦПК України встановлено вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про скасування судового наказу, зокрема, до заяви про скасування судового наказу додаються: 
1) документ, що підтверджує сплату судового збору;
2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 
3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Отже, вказаною нормою закону на заявника не покладено обов`язку надання до заяви про скасування судового наказу документу, який підтверджує направлення вказаної заяви стягувачу.
Щодо вимог про надання документу на підтвердження сплати судового збору, то слід заначити наступне. 
Дійсно, відповідно до п.1 ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.
За правилами ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «При судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною комісією Серії 12ААА №562578 убачається, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково (а.с.29 зворот).
На вказану довідку районний суд уваги не звернув та помилково послався на недодання ОСОБА_1 до заяви про скасування судового наказу документу, який підтверджує сплату судового збору 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заява про скасування судового наказу подана та складена з дотриманням вимог ч.ч.3 та 5 ст.170 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції про повернення заяви є безпідставним.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала порушує право заявника на справедливий розгляд його заяви судом та обмежує доступ до суду.
За такого, ухвала Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 квітня 2020 року підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 квітня 2020 року – задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 квітня 2020 року – скасувати, а заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу разом з доданими до неї документами направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Т.В. Серебрякова 

Судді:                                                        П.П. Лисенко

                                                               Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення 
складено 02 червня 2020 року