Постанова 
Іменем України
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 646/1489/19
провадження № 61-11736св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,               Кузнєцова В. О., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач 1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»,
відповідач 2 - товариство з обмеженою відповідальністю «Формленд»;
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року в складі колегії суддів: Бурлака І. В., Бровченка І. О., Колтунової А. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Інновація»), товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» (далі - ТОВ «Формленд»), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., в якому просив: 
1) визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 19 листопада 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» та                  ТОВ «Формленд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., зареєстрований у реєстрі за № 6859; 
2) визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна, укладений                        19 листопада 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» та                    ТОВ «Формленд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., зареєстрований у реєстрі за № 6860; 
3) виключити запис про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна по АДРЕСА_1 з державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, зареєстрованого в реєстрі 19 листопада                   2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., номер запису про іпотеку № 28984971; 
4) скасувати реєстрацію права власності за ТОВ «Формленд».
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив до розгляду справи по суті накласти арешт та заборону будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема, шляхом проведення відкритих, публічних електронних торгів на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень: приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху №№ 6, 7, 7-а, 8, 8-а, приміщень другого поверху №№ ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, 17-а, 18, 19, приміщень третього поверху №№ IV, II, 12, 12-а, 13, 13-а, 14-20, 20-а, приміщень четвертого поверху №№ IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№ 9, 9-а, 10-12, 12-а, 13, 13-а, що знаходяться по                                       АДРЕСА_1 ; вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони ТОВ «ФК «Інновація», ТОВ «Формленд» та будь-яким іншим особам, що діють в її інтересах та/або за її дорученням, вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, в тому числі, примусове входження та доступ до нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху №№ 6, 7, 7-а, 8, 8-а, приміщень другого поверху №№ ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, 17-а, 18, 19, приміщень третього поверху №№ IV, II, 12, 12-а, 13, 13-а, 14-20, 20-а, приміщень четвертого поверху №№ IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№ 9, 9-а, 10-12, 12-а, 13, 13-а, що знаходяться по АДРЕСА_1 . 
 
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що підставою недійсності договору   купівлі  -  продажу   є   той   факт,   що   його   укладено   від  імені 
 
іпотекодавця з порушеннями вимог закону, оскільки на момент укладення власник нерухомого майна та іпотекодавець ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач, помер.
Вказував, що на теперішній час право власності на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Формленд» та існують підстави вважати, що відповідач може незаконно ним розпорядитись, передати в подальшу іпотеку, переоформити право власності на інших осіб.
Зазначав, що за оспорюваний договорів купівлі-продажу від 19 листопада 2018 року є підставою для реєстрації права власності, однак розрахунок за даним договором передбачає розстрочення оплати на рік, на забезпечення виконання якого у той же день укладено договір іпотеки.
Вказував, що право власності на спірне майно фактично зареєстровано за ТОВ «Формленд» на безоплатній основі, оскільки договір купівлі - продажу передбачав розстрочення оплати, при цьому продавець, не дочекавшись строку сплати навіть першого платежу, звертається до покупця з вимогами про повернення майна у зв`язку з невиконанням умов договору.
На думку заявника, вищевказані дії відповідачів щодо спірного майна можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі за його позовом, внаслідок чого поновити його права як правонаступника власника нерухомого майна вже буде неможливо.
Крім того, вважав, що внаслідок незаконної перереєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом спору, відповідач має реальну можливість вирішити його юридичну долю до розгляду справи судом, що унеможливить виконання рішення суду.
З реєстру виконавчих проваджень заявнику стало відомо про існування виконавчого провадження №58736664, де боржником є ТОВ «Формленд», а стягувачем - ТОВ «ФК «Інновація».
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня                2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Накладено арешт шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення відкритих, публічних, електронних торгів, а                   саме: нежиле приміщення в літ. "А-4", загальною площею 854,1 кв. м, що складається з наступних приміщень: першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху №№ 6, 7, 7-а, 8, 8-а, приміщення другого поверху №№ ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, 17-а, 18, 19, приміщення третього поверху №№ IV, II, 12, 12-а, 13, 13-а, 14-20, 20-а, приміщення четвертого поверху №№ IV, 2-15, балкон загальною площею 184,2 кв. м., приміщення підвалу №№ 9, 9-а, 10-12, 12-а, 13, 13-а, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони             ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» та будь-яким іншим особам, що діють в її інтересах та/або за їх дорученням, вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, в тому числі примусове входження та доступ до нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху №№ 6, 7, 7-а, 8, 8-а, приміщення другого поверху №№ ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, 17-а, 18, 19, приміщення третього поверху №№ IV, II, 12, 12-а, 13, 13-а, 14-20, 20-а, приміщення четвертого поверху №№ IV, 2-15, балкон загальною площею 184,2 кв. м., приміщення підвалу №№ 9, 9-а, 10-12, 12-а, 13, 13-а, що знаходяться АДРЕСА_1 .
 
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Формленд» задоволено частково.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня                 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву                           ОСОБА_1 задоволено частково.
Заборонено відчуження нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень: першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху №№ 6, 7, 7-а, 8, 8-а, приміщення другого поверху №№ ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, 17-а, 18, 19, приміщення третього поверху №№ IV, II, 12, 12-а, 13, 13-а, 14-20, 20-а, приміщення четвертого поверху №№ IV, 2-15, балкон загальною площею 184,2 кв. м, приміщення підвалу №№ 9, 9-а, 10-12, 12-а, 13, 13-а, що знаходяться по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.
У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовлено.
 
Апеляційний суд, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві  ОСОБА_1 , із заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, дійшов висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення  позову  у  вигляді  заборони  відчуження  спірних  нежитлових 
 
приміщень без заборони доступу та входження відповідачів до такого майна, які є суттєвою перешкодою у здійсненні господарської діяльності юридичної особи.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У червні 2019 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від                      14 травня 2019 року, в якій заявник, посилаючись на недотримання судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову, застосованих судом першої інстанції, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.Крім того, посилається на те, що його завчасно не повідомлено про час та місце розгляду апеляційної скарги, внаслідок чого останній позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та обов`язки як сторони судового процесу.    
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів
 
У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшли відзиви на касаційну скаргу, у якому ТОВ «Формленд» та ТОВ «ФК «Інновація» просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, посилаючись на те, що рішення апеляційного суду відповідає вимогам закону та ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу                                     № 646/1489/19 з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У жовтні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Інновація»,                    ТОВ «Формленд», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про визнання недійсним договору купівлі - продажу, іпотеки та поновлення реєстрації права власності.
 
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.
 
Предметом спору у справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки нерухомого майна, укладених 19 листопада 2018 року між                    ТОВ «ФК «Інновація» та ТОВ «Формленд», виключення запису про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна, яке є їх предметом, з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а також скасування реєстрації права власності на нього за ТОВ «Формленд».
 
Судами встановлено, що ОСОБА_2 був власником нежитлових приміщень підвалу № 14, 14-а, 15, 16, 16-а, 1-го поверху № 40, 41, 45,                      2-го поверху № 5-7, 7-а, 8, 8-а, в літ. «А-3», загальною площею 225,8 кв. м., та нежитлових приміщень 1-го поверху № 77, 78, 2-го поверху № 60,                          3-го поверху № 21-23 в літ. «А-3» загальною площею 137,0 кв. м., що знаходяться по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л. А. 21 листопада 2003 року за                № 4906, зареєстрованого у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 06 грудня 2003 року, номер запису № 1170 в книзі 1, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2006 року № 2-2790, зареєстрованого у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 19 вересня 2006 року, номер запису № 1170 в книзі 1, реєстраційний номер № НОМЕР_2 , що вбачається з договору дарування цих приміщень від 26 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
 
За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854, 1 кв. м., що складається з наступних приміщень: першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху №№ 6, 7, 7-а, 8, 8-а, приміщень другого поверху №№ ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 16-б, 17, 17-а, 18, 19, приміщень третього поверху                      №№ IV, II, 12, 12-а, 13, 13-а, 14-20, 20-а, приміщень четвертого поверху                  №№ IV, 2-15, балкону загальною площею 184, 2 кв. м., приміщень підвалу №№9, 9-а, 10-12, 12-а, 13, 13-а, що знаходяться по АДРЕСА_1 , на підставі рішення Червонозаводського районного суду                       м. Харкова в справі № 2-3297/07 від 13 вересня 2007 року, зареєстрованого у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 02 жовтня 2007 року, та витягу №16165798 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 04 жовтня 2007 року.
 
Зазначені нежитлові приміщення передані ним в іпотеку відповідачу -               ТОВ «ФК «Інновація» на підставі договору іпотеки № 010/2000/001/5/1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І. О. 24 грудня 2007 року за №3650.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
 
Після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 192/2018 та згідно довідки Зміївської державної нотаріальної контори від 06 березня 2019 року № 229/02-14 його спадкоємцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 
 
19 листопада 2018 року між ТОВ «ФК «Інновація» та ТОВ «Формленд» укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, згідно якого продавець ТОВ «ФК «Інновація», діючи відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», продав покупцю ТОВ «Формленд» вищезазначені нежитлові приміщення.
 
Вказаним договором передбачено, що право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить іпотекодержателю на підставі договору іпотеки № 010/2000/001/5/1 від 24 грудня 2007 року та договору про передачу прав за іпотечним договором від 17 вересня 2018 року.
 
У той же день між ТОВ «ФК «Інновація» та ТОВ «Формленд» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. за № 6860, предметом якого є зазначене нерухоме майно. 
 
Мотивувальна частина
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
 
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
 
Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
 
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
 
Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
 
Згідно частини 2 цієї статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що власником спірного нерухомого майна та іпотекодавцем, від імені якого укладено спірний договір купівлі - продажу нерухомого майна, був його батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ще до його укладення. Отже, не була та не могла бути дотримана процедура повідомлення іпотекодавця про намір продажу іпотечного майна. Крім того, вказав, що договір іпотеки, укладений його батьком, взагалі не містив іпотечного застереження.
 
Апеляційним судом враховано, що у разі задоволення позову                         ОСОБА_1 та визнання оспорюваних договорів недійсними він як правонаступник ОСОБА_2 матиме право на спірні нежитлові приміщення, та у разі їх відчуження або передачі у володіння іншим особам в процесі господарської діяльності товариства, буде ускладнено виконання можливого рішення суду, тож вжиття заходів забезпечення позову є доцільним.
 
Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що існують об`єктивні припущення щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
 
Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
 
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
 
Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
 
Оскільки до вирішення справи по суті презумпція правомірності набуття         ТОВ «Формленд» спірного майна не спростована, обмеження товариства у користуванні таким майном шляхом встановлення заборони входження та доступу до майна може перешкоджати здійсненню господарської діяльності юридичної особи.
 
Співмірність під час вжиття заходів забезпечення позову передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
 
Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірних нежитлових приміщень без заборони доступу та входження відповідачів до такого майна, які є суттєвою перешкодою у здійсненні господарської діяльності юридичної особи.
 
Доводи касаційної скарги щодо неповідомлення заявника про час та місце розгляду апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом 14 травня 2019 року та у клопотанні від 13 травня              2019 року просив відкласти розгляд справи.
 
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті                                 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті                     6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня                   2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанцій - без змін.
 
Враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року зупинено дію постанови Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року залишити без змін.
 
Поновити дію постанови Харківського апеляційного суду від 14 травня              2019 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов