ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/2098/19 пров. № А/857/3348/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційними скаргами Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та адвоката Войнарського Андрія Йосифовича, який діє в інтересах Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Мандзій О.П. у м. Тернополі, повний текст судового рішення складено 02 березня 2020 року) у справі № 500/2098/19 за адміністративним позовом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови,
                                                          ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:
визнати дії головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Легус Т.В. про постанову про стягнення виконавчого збору від 06.09.2019 та постанову про накладення штрафу від 06.09.2019 неправомірними;
скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 06.09.2019 та постанову про накладення штрафу від 06.09.2019.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що на виконанні у Тернопільському районному відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало виконавче провадження ВП№59884539 по примусовому виконанню виконавчого листа № 500/296/19, виданого 22.08.2019 Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Петриківської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність площею 0, 0359 га для індивідуального садівництва в межах с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Петриківська сільська рада листом від 05.09.2019 № 778 повідомила відповідача про перенесення сесії, скликаної 04.09.2019 і зв`язку з відсутністю кворуму, на 09.09.2019, на якій заяву ОСОБА_1 і було розглянуто, тобто виконано вказане рішення суду. Відтак, підстав для винесення 06.09.2019 в межах виконавчого провадження ВП № 59884539 постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100, 00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин як і постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692, 00 грн без вчинення заходів примусового виконання рішення суду, немає. За таких підстав, вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Легус Т.В. про стягнення виконавчого збору ВП № 59884539 від 06.09.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на час винесення постанови про накладення штрафу від 06.09.2019 рішення суду боржником не виконано за відсутності поважності причин, визначеної судом, а тому відповідачем правомірно накладено штраф, з метою забезпечення реального виконання виконавчого провадження ВП № 59884539, відкритого на підставі виконавчого листа № 500/296/19, виданого 22.08.2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом, що з огляду на положення Закону України «Про виконавче провадження» є його обов`язком. Разом з цим, скасовуючи постанову про стягнення виконавчого збору від 06.09.2019 суд першої інстанції зазначив, що чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору, якщо така не винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, повинна передувати постанова про повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження). Однак, оскаржувана в даній справі постанова ВП № 59884539 про стягнення виконавчого збору винесена 06.09.2019 після постанови про відкриття виконавчого провадження.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач та позивач.
Відповідач у апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
У свою чергу позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови від позову про визнання неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 59884539 від 06.09.2019 та прийняти нове, яким в цій частині задовольнити позовні вимоги повністю.
Так в апеляційній скарзі просить врахувати те, що Петриківська сільська рада здійснила усі законні дії, щодо виконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, але в силу того, що не прибули депутати в достатній кількості, щоб забезпечити кворум унеможливило таке виконання в силу поважних причин.
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в котрому покликається на те, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу Петриківської сільської ради залишити без задоволення. 
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 23.08.2019 головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59884539 (а.с.101-102) на виконання виконавчого листа № 500/296/19, виданого 22.08.2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Петриківської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність площею 0,0359 га для індивідуального садівництва в межах с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 171). Згідно з п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59884539 від 23.08.2019 боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Петриківська сільська рада листом від 05.09.2019 № 778, який надійшов на адресу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 09.09.2019, повідомила про те, що сесію Петриківської сільської ради було скликано на 04.09.2019. У зв`язку з відсутністю кворуму дану сесію перенесено на 09.09.2019, на якій буде розглянуто заяву ОСОБА_1 (а.с. 164).
Відповідно до акта державного виконавця від 06.09.2019, станом на дату складання такого рішення суду не виконано та встановлений новий строк виконання такого (а.с. 26).
Цього ж дня, 06.09.2019 в межах виконавчого провадження ВП № 59884539  головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 177-178) та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692, 00 грн. (а.с. 185).
Позивач вважаючи такі рішення відповідач протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України в «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Пунктами 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Приписами ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
На підставі ч. 1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
В свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.
Крім цього ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відтак враховуючи наведене вище колегія суддів дійшла висновку, що на законодавчому рівні встановлено заходи примусового виконання рішень зобов`язального характеру, а саме застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності 
Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.
Разом з цим з аналізу наведених вище норм також вбачається, що боржник в разі неможливості виконання рішення має право звернутися до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій, або звернутися до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало виконавче провадження ВП № 59884539 на виконання виконавчого листа № 500/296/19, виданого 22.08.2019 Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Петриківської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність площею 0, 0359 га для індивідуального садівництва в межах с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Згідно п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59884539 від 23.08.2019 року боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Відповідно до акта державного виконавця від 06.09.2019, станом на дату складання такого рішення суду не виконано та встановлений новий строк виконання такого (а.с.26).
За невиконання рішення суду, постановою ВП№59884539 від 06.09.2019 року на Петриківську сільську раду накладено штрафу у розмірі 5100,00 грн. (а.с.177-178). 
Разом з цим, 09.09.2019 року на адресу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшов лист Петриківської сільської ради від 05.09.2019 № 778, яким повідомлено, що сесію Петриківської сільської ради було скликано на 04.09.2019 та у зв`язку з відсутністю кворуму перенесено на 09.09.2019, на якій буде розглянуто заяву ОСОБА_1 (а.с.164).
Однак на переконання суду таке повідомлення суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» де чітко зазначено, що в разі неможливості виконання рішення має право звернутися до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій, або звернутися до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відтак враховуючи, що позивач не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме не виконав рішення суду, у вказаний в постанові про відкриття виконавчого провадження період та не звернувся до державного виконавця чи суду у встановленому законом порядку, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно прийнято постанову про накладення штрафу від 06.09.2019.
Щодо доводів суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 59884539 від 06.09.2019 то колегія суддів з такими погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За правилами ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Судом встановлено, що у постанові ВП № 59884539 про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2019 державний виконавець не зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору.
Разом з цим, 06.09.2019 постановою головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ВП № 59884539 на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено стягнути з боржника Петриківська сільська рада виконавчий збір у розмірі 16692, 00 грн. (а.с. 185)
Згідно ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
З наведеного слідує, що законодавець пов`язує фактичне закінчення виконавчого провадження із прийняттям відповідної постанови. Враховуючи, що про стягнення з боржника виконавчого збору державний виконавець не зазначив в постанові про відкриття виконавчого провадження, то постанову про стягнення цього виконавчого збору, у разі його несплати, державний виконавець міг винести тільки після прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.
Так в матеріалах справи наявна постанова про закінчення виконавчого провадження № 59884539 від 23.09.2019 постановлена відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 170)
Відтак враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 59884539 від 06.09.2019, оскільки фактичного закінчення виконавчого провадження, в результаті чого була б прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, станом на 06.09.2019 не відбулося, а тому винесення державним виконавцем 06.09.2019 оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору було передчасним.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                    ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та адвоката Войнарського Андрія Йосифовича, який діє в інтересах Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 500/2098/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 13 травня 2020 року