ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3130/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  16 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оформлене пунктом 3 протоколу № 41 від 05.04.2019 року;
- зобов`язати Міністерство оборони України у 30-денний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей” з урахуванням їх права на отримання одноразової грошової допомоги, як членів сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_4 у розмірі 750 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року;
- надіслати вказане рішення Чернігівському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки для видання наказу про виплату такої грошової допомоги ОСОБА_1 , неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 3 протоколу № 41 від 05.04.2019 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Зобов`язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ЄДРПОУ 22990305) повторно вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як члену сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Позивач, також звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, вказуючи на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 28.04.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28.04.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, серія НОМЕР_1 (а.с.25). 
Від шлюбу позивач та її померлий чоловік мають двох дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції) (а.с.26, 27).
28.07.2016 року чоловік позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира 134 окремого батальйону охорони та обслуговування про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах солдатського, сержантського, старшинського складу. Відповідно до п.3 контракту, контракт укладений на строк 3 роки (а.с.21-24).
ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , видане 15.02.2017 року (а.с.36).
Після безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції у ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він неодноразово звертався за медичною допомогою. Зокрема, 11.06.2018 року ОСОБА_4 лікарем-невропатологом за місцем проживання було діагностовано змішану енцефалопатію, посттравматичний стресовий розлад, астено-невротичний синдром, про що зазначено в медичній картці амбулаторного хворого (а.с.37-38).
Наказом командира 134 окремого батальйону охорони та обслуговування (по особовому складу) від 27.06.2018 року №32-РС відповідно до частини 8 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” пункту “е” через службову невідповідність солдата ОСОБА_4 , кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони, звільнено з військової служби у запас (а.с.39).
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 04.07.2018 року №138 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони з 04.07.2018 року виключено зі списків особового складу, з усіх видів забезпечення частини, та з продовольчого забезпечення (обід) при військовій частині НОМЕР_6 з 05.07.2018 року та направлено для зарахування на військовий облік до Чернігівського ОМВК (а.с.40).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 20.07.2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.41).
Відповідно до висновку експерта №709 від 17.07.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова Самусь Л.В. за клопотанням слідчого Чернігівського ВП ГУНП у Чернігівській області Стельмаха І.О., ЄРДР № 12018270010005342 смерть ОСОБА_4 настала внаслідок набряку головного мозку внаслідок енцефалопатії неясного генезу. Етанол та наркотичні речовини не виявлені (а.с.42-47).
Центральною військово-лікарською комісією (протокол №4 від 02.01.2019 року) встановлено, що захворювання солдата запасу ОСОБА_4 , 1981 року народження: набряк головного мозку, енцефалопатія, яке і стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №788 від 18.07.2018 року, видане комунальним закладом “Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим 20.07.2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - захворювання і причина смерті, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.48).
12.02.2019 року позивач звернулась до військового комісару Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка солдата ОСОБА_4 . До заяви відповідно до п.10 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, що призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2013 року №975 були додані: копія паспорту; копія ідентифікаційного коду; копія свідоцтва про смерть копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження дітей; копія посвідчення учасника бойових дій; копія наказу про звільнення; копія витягу з постанови ЦВЛК; копія лікарського свідоцтва про смерть; копія висновку судово-медичного експерта; довідка про склад сім`ї; копія банківських реквізитів; копія свідоцтва про смерть батьків (а.с.49).
Відповідно до листа Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.02.2019 року №399 заява разом із доданими документами направлена до військового комісару Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В подальшому необхідний пакет документів для прийняття рішення направлено до Міністерства оборони України.
05.04.2019 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке викладене у п.3 витягу з протоколу №41 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги дружині та двом донькам померлого ОСОБА_4 . Причиною відмови зазначено, що на день смерті він не був військовослужбовцем. Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_7 від 20.07.2018 року смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 04.07.2018 року №138 солдата військової служби на контрактом ОСОБА_4 виключено зі списків частини 04.07.2018 року, тобто до дня смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. У витягу з протоколу було зазначено, що у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця (17.07.2018 року), ст.16 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. Виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 10.09.2018 року “Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців”, який набрав чинності з 13.10.2018 року. Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, тому виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018 року (а.с.52).
Вважаючи такі дії Міністерства оборони протиправними, позивач оскаржила їх в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Приписами частини 1 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (ч.6 ст.16-3 Закону №2011).
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч.8 ст.16-3 Закону №2011).
Згідно зі  ст. 10 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), чинність цього закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Колегія суддів зазначає, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №4 від 02.01.2019 року містить висновок, що захворювання і причина смерті ОСОБА_4 , пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.48).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” слід пов`язувати не з фактом звільнення з військової служби ОСОБА_4 , а з фактом його захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від наявності статусу військовослужбовця на день смерті.
Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 06.02.2018 року у справі №372/1258/16-а, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом у спірних правовідносинах.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, захворювання і причина смерті ОСОБА_4 пов`язані із захистом Батьківщини та отримані ним під час проходження військової служби, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо відсутності правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги дружині померлого ОСОБА_4 .
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.16-3 Закону №2011).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі - Порядок №975).
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з пунктом 4 Порядку №975 (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Згідно пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Відповідно до ст.16-4 Закону №2011, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги. 
Колегія суддів зазначає, що під час судового розгляду справи наявність визначених ст.16-4 Закону №2011 обставин не встановлено, доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування п. 3 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 року № 41 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю чоловіка-військовослужбовця в запасі ОСОБА_4 .
Щодо інших позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади, перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень та виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого, одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: