ПОСТАНОВА
Іменем України

27 травня 2020 року 
Київ
справа №817/44/17
провадження №К/9901/54892/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Жуковської Л. А.,  суддів: Дорошенко Н. О., Друзенко Н. В.  , та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Шидловського В. Б., суддів: Мацького Є. М., Шевчук С. М.
І. Суть спору
1. У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - ГТУЮ у Рівненській області), в якому просила:
1.1. визнати неправомірними та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к "Про звільнення ОСОБА_1 " та наказ ГТУЮ у Рівненській області від 14 грудня 2016 року № 755/04/к "Про ОСОБА_1 " щодо звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII) у зв`язку із встановленою невідповідністю займаній посаді протягом строку випробування;
1.2. поновити позивача на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області та стягнути на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.
2. В мотивування позову позивач зазначає, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2015 року № 1644/к її призначено на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області з випробувальним терміном шість місяців. Проте, 29 вересня 2015 року наказом Міністерства юстиції № 3042/к позивача звільнено із займаної посади з 30 вересня 2015 року за статтею 28 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України,), як таку, що не витримала випробування. 
2.1. Не погодившись зі своїм звільненням, позивач оскаржила вищезазначений наказ в судовому порядку. За результатами розгляду справи № 817/3203/15 Міністерством юстиції України 26 жовтня 2016 року видано наказ № 4946/к "Про поновлення ОСОБА_1 ". Крім того, відповідно до пункту 3 вказаного наказу позивачу продовжено строк випробування на 50 календарних днів, протягом яких вона фактично не виконувала посадові обов`язки у зв`язку з відсутністю у період випробування на роботі з поважних причин. Обчислення продовження строку випробування здійснювано з дати початку фактичного виконання посадових обов`язків згідно з цим наказом. 
2.2. Не погодившись з вказаним пунктом наказу від 26 жовтня 2016 року № 4946/к, позивач оскаржила його в судовому порядку, та як наслідок, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі № 817/1936/16 визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2016 року № 4946/к в частині пункту 3 щодо продовження строку випробування.
2.3. Позивач вказує, що 09 грудня 2016 року на адресу голови Нацдержслужби України Ващенко К. О. направлено скаргу з вимогою проведення службового розслідування щодо дій заступника Міністра - керівника апарату ОСОБА_2 та начальника ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3., за результатами розгляду якої встановлено протиправність дій посадових осіб Міністерства юстиції України при звільненні позивача та надано пропозицію поновити порушені права державного службовця шляхом скасування наказу Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".
2.4. Позивач стверджує, що 14 грудня 2016 року позивача не ознайомлено із наказом про звільнення, тому 15 грудня 2016 року вона вийшла на роботу, однак до робочого місця позивача не допустили. Про факт недопуску до робочого місця та чинення перешкод для виконання посадових обов`язків 15 грудня 2016 року здійснено виклик і повідомлення Національну поліцію, про що працівниками поліції складено рапорт. 
2.5. Також, по даному факту 16 грудня 2016 року направлено скаргу до Рівненської обласної прокуратури. 
2.6. На думку ОСОБА_1 , наведені дії посадових осіб відповідачів свідчать про умисне позбавлення права на працю, тому 15 грудня 2016 року позивачем на адресу ГТУЮ у Рівненській області направлено заяву про усунення порушень трудового законодавства, однак листом останнього від 29 грудня 2016 року № 5564/10573-0-27-16/01 повідомлено позивача про її звільнення. Разом з цим, листом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2016 року № 46913/27972-0-32-16/14 надано відповідь на письмове зауваження від 07 грудня 2016, яким повідомлено позивача про її звільнення.
2.7. Позивач вказує, що підставами для видання наказу про звільнення є: доповідна записка директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Поліщука Д. В.; попередження про звільнення від 06 грудня 2016 року; заява ОСОБА_1 ; довідка Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
2.8. Стверджує, що зі змістом доповідної записки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Поліщука Д. В. та довідки Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України позивача не ознайомлено. Щодо заяви ОСОБА_1 , яка слугувала підставою до видачі наказу про звільнення, нічого не відомо. Більше того, будь-яких заяв з питань звільнення до Міністерства юстиції України або до ГТУЮ у Рівненській області нею не подавалося.
2.9. Вважаючи наказ Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к та наказ ГТУЮ у Рівненській області від 14 грудня 2016 року № 755/04/к протиправними, оскільки позивач володіє потрібними для виконання роботи професійними знаннями, здібностями та особистими якостями, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про їх скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2015 року № 1644/к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, із збереженням 11 рангу державного службовця, як таку, що пройшла за конкурсним відбором, з випробувальним терміном шість місяців.
4. Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2015 року № 3042/к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 30 вересня 2015 року, як таку, що не витримала випробування відповідно до статті 28 КЗпП України.
5. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у справі № 817/3203/15, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Скасовано наказ Міністерства юстиції України від 29 вересня 2015 року № 3042/к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції у Рівненській області з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області з 30 вересня 2015 року.
6. На виконання наведеного судового рішення Міністерством юстиції України видано наказ від 26 жовтня 2016 року № 4946/к "Про поновлення ОСОБА_1 ", яким:
скасовано наказ Міністерства юстиції України від 29 вересня 2015 року № 3042/к "Про звільнення ОСОБА_1 ";
поновлено ОСОБА_1 з 30.09.2015 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області. Підстава: постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі № 817/3203/15;
продовжено ОСОБА_1 строк випробування на 50 календарних днів, протягом яких вона фактично не виконувала посадові обов`язки у зв`язку з відсутністю у період випробування на роботі з поважних причин. Обчислення продовження строку випробування здійснювати з дати початку фактичного виконання посадових обов`язків згідно з цим наказом. Підстава: частина п`ята статті 35 Закону № 889-VIII, наказ Міністерства юстиції України від 20 травня 2015 року № 1644/к "Про призначення ОСОБА_1 ", заява ОСОБА_1 про призначення від 09 квітня 2015 року.
7. Наказом Міністерства юстиції України № 5518/к від 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 14 грудня 2016 року у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування, за пунктом 2 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
8. Підставою для видання наведеного наказу слугували доповідна записка директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Поліщука Д. В., попередження про звільнення від 06 грудня 2016 року, заява ОСОБА_1 та довідка Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
9. Згідно з наказом ГТУЮ у Рівненській області від 14 грудня 2016 року № 755/04/к "Про ОСОБА_1 " оголошено наказ Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади 14 грудня 2016 року у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування за пунктом 2 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою  Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
10.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".
10.2. Визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ у Рівненській області від 14 грудня 2016 року № 755/04/к "Про ОСОБА_1 ".
10.3. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції у Рівненській області з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області з 14 грудня 2016 року.
10.4. Стягнуто з ГТУЮ у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 85260,55 грн. без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику.
11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеного з боку відповідачів факту невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді, оскільки висновки, викладені в доповідній записці щодо незадовільної організації роботи та відсутності контролю за діяльністю управління з боку ОСОБА_1 , що свідчить про неспроможність здійснення останньою обов`язків начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області, не є прямим свідченням недостатньої кваліфікації у позивача, необхідної для належного виконання обов`язків, та, як наслідок, невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді. Вказана доповідна записка складена без належної оцінки результатів роботи позивача, ділових та професійних якостей, що виявив працівник при виконанні службових обов`язків, для визначення дійсного фахового рівня та кваліфікації особи. Окрім того, у висновку Національного агентства України з питань державної служби, складеного за результатами службового розслідування стосовно державного секретаря Міністерства юстиції України ОСОБА_2 , проведеного з метою перевірки фактів, зазначених у скаргах державного службовця ОСОБА_1 під час попередження її про звільнення з посади, при прийнятті рішення щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади зазначено, що в матеріалах, наданих Комісії, відсутня інформація щодо недостатньої кваліфікації, невідповідності займаній посаді чи рівню професійної компетентності. За таких обставин Комісія дійшла висновку, що Державним секретарем Міністерства юстиції України ОСОБА_2 не здійснено об`єктивної оцінки щодо кваліфікації та рівня професійної компетентності ОСОБА_1 та не враховано положення статті 44 Закону № 889-VIII під час попередження про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані накази винесено з порушенням положень частини другої, п`ятої статті 35 та статті 87 Закону № 889-VIII.
12. Зазначена позиція підтримана Житомирським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
13. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.
14. В обґрунтування касаційної скарги вказує на нездійснення судами всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи. Стверджує, що з наявних у справі документів прямо слідують факти порушень Інструкції діловодства у ГТУЮ у Рівненській області та невиконання позивачем законних доручень керівництва, однак судами, в порушення норм процесуального права зроблено висновки, що прямо суперечить обставинам справи та нормативним актам роботодавця.
14.1. Разом з цим вказує на ненаданні судами першої та апеляційної інстанцій належної правової оцінки висновку комісії Національного агентства України з питань державної служби.
14.2. Наголошує, що державним секретарем Міністерства юстиції України ОСОБА_2 надано зауваження до висновку Національного агентства України з питань державної служби, які подано до суду як невід`ємна його частина. Однак суди проаналізували висновок лише в частині, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи, оскільки висновок як цілісний доказ можна оцінювати лише в сукупності із зауваженнями, наданими ОСОБА_2 
14.3. Крім того вказує, що в судових рішенням зазначено статтю 11 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ стосовно основних прав державних службовців, тобто статтю Закону, що втратив чинність станом на момент виникнення спірних правовідносин.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
15. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".
17. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
18. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
19. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом № 889-VIII.
22. За змістом статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
23. Порядок призначення на посаду державної служби міститься у статті 31 Закону № 889-VIII, зі змісту якої встановлено, що на посаду державної служби призначається переможець конкурсу.
Рішення про призначення приймається, зокрема, на посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівником державної служби.
24. Відповідно до частин першої - шостої статті 35 Закону № 889-VIII в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.
При призначенні особи на посаду державної служби вперше встановлення випробування є обов`язковим.
Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців.
У разі незгоди особи з рішенням про встановлення випробування вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. Якщо конкурсною комісією такого кандидата не визначено, проводиться повторний конкурс.
Якщо державний службовець у період випробування був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням або з інших поважних причин, строк випробування продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов`язки.
Суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.
25. Порядок переведення державних службовців встановлений статтею 41 Закону № 889-VIII, положеннями частин першої та другої якої визначено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті) за рішенням керівника державної служби. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.
26. Приписами пункту 2 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII обумовлено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.
VI. Позиція Верховного Суду
27. Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм, випробувальний термін встановлюється законом для особи незалежно від займаної посади, строку перебування на ній та незалежно від переведення з однієї посади на іншу.
28. Крім того, незважаючи на перебування особи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та перебуванням у відпустці в силу частини п`ятої статті 35 Закону № 889-VIII випробувальний термін продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов`язки.
29. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивача звільнено в рамках випробувального строку, встановленого при призначенні на посаду, з мотивів її невідповідності займаній посаді. Підставою для прийняття наказу про звільнення слугували доповідна записка директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Поліщука Д . В., попередження про звільнення від 06 грудня 2016 року, заява ОСОБА_1 та довідка Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
30. Слід зазначити, що в період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. Суб`єкт призначення має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено.
31. Водночас, висновок про невідповідність працівника займаній посаді має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.
32. Проте, як встановлено судами недоліки у роботі ОСОБА_1 , які зазначені в доповідній записці, на підставі якої було звільнено позивача, не свідчать в повній мірі та не підтверджують недостатню кваліфікацію працівника, а відтак не містить будь-яких обґрунтувань щодо висновку про невідповідність його займаній посаді.
33. Таким чином вказані у доповідній записці обставини не підтверджують невідповідність позивача займаній посаді протягом випробувального терміну, що зумовлює розірвання трудового договору на підставі статті 87 Закону № 889-VIII, а лише можуть підтверджувати, у випадку доведення вини ОСОБА_1 по фактах щодо неналежного виконання позивачем посадових обов`язків, що, в свою чергу, мало б призвести до застосування до неї заходів дисциплінарного впливу.
34. Окрім того, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у висновку Національного агентства України з питань державної служби за результатами службового розслідування стосовно державного секретаря Міністерства юстиції України ОСОБА_2 , проведеного з метою перевірки фактів, зазначених у скаргах державного службовця ОСОБА_1 під час попередження її про звільнення із займаної посади, Комісія дійшла висновку, що в порушення вимог частини п`ятої статті 31 Закону № 889-VIII, а також підпункту 25 пункту другого Розділу II Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 563, в редакції чинній на момент призначення ОСОБА_1 , яким передбачено, що служба управління персоналом відповідно до покладених на неї завдань ознайомлює державних службовців з правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу, посадовими інструкціями та іншими документами з проставленням ними підписів та дати ознайомлення, не ознайомлено ОСОБА_1 з її обов`язками, правами та відповідальністю як керівника структурного підрозділу.
35. Враховуючи, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з посадовою інструкцією, тому не вбачається достатніх підстав у суб`єкта призначення щодо надання об`єктивної оцінки невідповідності займаній посаді ОСОБА_1 .
36. Комісією також встановлено, що при прийнятті рішення щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відсутня інформація щодо недостатньої кваліфікації, невідповідності займаній посаді чи рівню професійної компетентності.
37. За таких обставин Комісія дійшла висновку, що державним секретарем Міністерства юстиції України ОСОБА_2 не здійснено об`єктивної оцінки щодо кваліфікації та рівня професійної компетентності ОСОБА_1 та не враховано положення статті 44 Закону № 889-VIII при попередженні про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону.
38. Таким чином, Комісія дійшла висновку, що наказ Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к "Про звільнення ОСОБА_1 " винесено з порушенням положень частини другої, п`ятої статті 35 та статті 87 Закону № 889-VIII.
39. Вказаним висновком запропоновано державному секретарю Міністерства юстиції України поновити порушені права державного службовця - заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 шляхом скасування наказу Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".
40. Отже, в обсязі встановлених в цій справі обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних відносин висновки судів попередніх інстанцій щодо неправомірності звільнення позивача є правильними.
41. Слід також зазначити про ненадання відповідачами заяви ОСОБА_1 , зазначену в наказі Міністерства юстиції України від 13 грудня 2016 року № 5518/к "Про звільнення ОСОБА_1 " як на одну з підстав для його прийняття.
42. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
43. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
44. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VII. Судові витрати
45. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2.          Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          Н. А. Данилевич
                                                                                                              Н. В. Шевцова