П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11487/19 
         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.  
         Суддя-доповідач -  Франовська К.С.   
17 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Совгири Д. І.  Кузьменко Л.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення компенсації та інфляційних нарахувань, зобов`язання нарахувати індексацію компенсаці, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації за втрачене майно в сумі 181 769,00 грн. протягом десяти років, стягнення суми грошової компенсації за втрачене домоволодіння, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію компенсації втраченого домоволодіння за період часу з 2010 року по 2018 рік, стягнення інфляційних нарахувань в сумі 278 106,57 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що належним способом захисту порушених прав є стягнення грошової компенсації за втрачене майно з урахуванням індексації на момент звернення до суду з цим позовом та інфляційних сум.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.09.2008 по справі №2-1861/08 за ОСОБА_1 , визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало на праві  власності його дядьку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з актом прийомки втраченого нерухомого майна від 03.10.2008 домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 було передано на баланс Листвинської сільської ради .

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2009 у справі №2-а-29537/08 за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області поставити ОСОБА_1 на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 181 769,00 грн .

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року у справі №286/8472/14-а за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області донарахувати позивачу грошову компенсацію вартості зданого домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнту індексації житлового фонду 1,34 .

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про нарахування та виплату індексації компенсації втраченого домоволодіння за період часу з 2010 року по 2018 рік у зв`язку з тим, що станом на день подання заяви не виплачено основної суми компенсації у розмірі 181 769 гривень.

Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області листом від 07.10.2019 №07-05/7129 надано відповідь, що на виконання постанови Овруцького районного суду по справі №286/8472/14-а від 14.01.2015 управлінням збільшено суму компенсації з врахуванням індексу 1,34 за 2009 рік до 243 570,46 грн. Роз`яснено, що управлінням праці не здійснювалась виплата коштів згідно рішень суду, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату компенсації для управління праці не передбачались.
Крім того, відповідачем зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243 нарахування та виплата індексації за втрачене майно не передбачена, а тому відсутні законні підстави для проведення індексації компенсації за втрачене майно за 2010-2018 роки (а.с.29).

Вважаючи таку бездіяльність Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області протиправною, позивач  звернувся в суд з цим позовом.

Приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація за втрачене домоволодіння має бути виплачена ОСОБА_1 управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації шляхом перерахування на його особистий рахунок у порядку черговості, як це і передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території."
Відмовляючи у позові в частині стягнення сум індексації, суд першої інстанції виходив з того, що позивач поставлений на чергу для отримання компенсації за втрачене домоволодіння у жовтні 2008 року, тобто, до набрання законної сили Порядком №1243, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання провести перерахунок компенсації втраченого домоволодіння з урахуванням індексації вартості втраченого домоволодіння в період з 2010 по 2018 роки не підлягає задоволенню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Відповідно до пункту 7 Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

Приписами ч.1 п.8 зазначеного Положення (редакція на час перебування позивача у черзі) у разі, коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Відповідно до п.10 Порядку використання коштів державного бюджету України на виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005 р., розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009 затверджено Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території. Зазначеним Порядком не передбачено врахування індексації вартості житлового фонду, щодо домоволодінь які прийняті з 28.11.2009 р.

Як зазначалось, Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2009 у справі №2-а-29537/08 за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області поставити ОСОБА_1 на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1  в сумі 181 769,00 грн. 
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року у  справі №286/8472/14-а  за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області донарахувати позивачу грошову компенсацію вартості зданого домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнту індексації житлового фонду 1,34 .

На виконання постанови Овруцького районного суду по справі №286/8472/14-а від 14.01.2015 управлінням збільшено суму компенсації з врахуванням індексу 1,34 за 2009 рік до 243 570,46 грн.
Для отримання грошової компенсації за втрачене майно ОСОБА_1 з 09.04.2010 року перебуває у черзі за реєстраційним номером 1475.

Отже, позивача постановлено на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно під час дії Порядку №1243 від 18.11.2009.

На час розгляду справи позивач продовжує очікувати отримання компенсації за втрачене домоволодіння.

Згідно з пунктом 5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. При цьому строк її виплати законодавчо не визначений будь-яким терміном чи періодом.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а), у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 р. у справі №806/2674/18.

При цьому, надаючи правову оцінку належності способу захисту прав позивача, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи, що позивач, як спадкоємець за законом,  перебуває у черзі для отримання грошової компенсації за здане, відповідно до статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", домоволодіння , то право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо правомірності вимог про стягнення сум індексації вартості втраченого домоволодіння, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зі змісту статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" слідує, що компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Відповідно до ч.1 п.8 Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №755 від 15.07.1997р. (редакція на час перебування позивача у черзі) у разі, коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Розмір нарахованої грошової компенсації також підлягає перерахунку, якщо заява про здачу належного на праві власності майна була подана згідно з пунктами 4 і 6 цього Положення до місцевого органу виконавчої влади до дати набрання чинності нормативним актом про індексацію вартості житла, але фактично компенсація не була виплачена, нарахована за здане майно з вини державного органу або не отримана переселенцем, спадкоємцем з поважних причин.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №76 від 05.03.2007р. проведено індексацію об`єктів житлового фонду з коефіцієнтом 1,24 станом на 1.01.2007р.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №100 від 27.02.2008 р., проведено індексацію об`єктів житлового фонду з коефіцієнтом 1,18 станом на 01.01.2008р.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №133 від 31.03.2009р., проведено індексацію об`єктів житлового фонду з коефіцієнтом 1,34 станом на 01.01.2009р.

У відповідності до абз.2 п.1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території,, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Відповідно до п.10 Порядку використання коштів державного бюджету України на виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005 р., розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Колегія суддів зазначає, що до 18.11.2009 р. порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було урегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №755 від 15.07.1997 р.

Постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009 затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, дія якого поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Позивач з 04.02.2008 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок, тобто, позивач став на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, під час дії норм Положення №755 від 15.07.1997.

Позивач не отримав компенсації після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009р. з вини державного органу, а тому на період з часу постановки на чергу для отримання компенсації до 28.11.2009 р. слід застосовувати норми Положення, пунктом 8 якого, передбачено врахування індексації вартості житлового фонду для визначення розміру компенсації.
На підставі викладеного, суд вважає, що отримана позивачем компенсація повинна бути проіндексована з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно нормативних актів, прийнятих до 28.11.2009.

Така індексація застосована за рішенням Овруцького районного суду від 14.01.2015 р. у справі №286/8472/14-а за позовом ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту 1.34.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про відсутність з боку управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації протиправної бездіяльності.

Відповідно до статті 67 Закону № 796-ХІІ, що регулює порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Проте Кабінетом Міністрів України такого окремого порядку прийнято не було.

Разом з тим, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 3 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат. Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону №1282-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), відповідно до підпункту 6 пункту 2 якого, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності).

Колегія суддів зазначає, що передбачена пунктом 8 частини першої статті 21 Закону № 796-ХІІ компенсація за своєю природою є спеціальною соціальною виплатою, яка здійснюється за рахунок держави з метою відшкодування особі частини доходу (у вигляді недоотриманої заробітної плати), втраченого особою внаслідок стійкого зниження працездатності. Така виплата має щомісячний (систематичний) характер. При цьому за своїм призначенням ця компенсація виконує таку ж функцію, як і сума виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування як щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, про необхідність індексації якої прямо вказано у пункті 2 Порядку.

Вищенаведені норми законодавства визначають, що за загальним правилом індексації підлягають всі доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Водночас, статтею 2 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підтримання купівельної спроможності встановлених законодавством України соціальних виплат, що мають цільовий і разовий характер, здійснюється шляхом підвищення державних соціальних гарантій та інших виплат, виходячи з яких визначаються розміри соціальних виплат, які є об`єктами індексації.

Таким чином, встановлено два окремих критерії, за яких доходи громадян не підлягають індексації в порядку Закону № 1282-ХІІ, а їх купівельна спроможність підтримується шляхом підвищення їх розміру, зокрема і шляхом підвищення на загальнодержавному рівні розміру розрахункових одиниць (прожиткового мінімуму, мінімальної заробітної плати, тощо), від яких обраховуються ці виплати. Такими критеріями є разовий характер виплати або її цільова спрямованість.

Отже, спірна виплата не є тим об`єктом, на який розповсюджуються положення абзацу третього пункту 3 Порядку, і є доходом позивача, який підлягає індексації.

Що стосується бездіяльності відповідача у невиплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння понад 10 років, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Фінансування програми подолання наслідків Чорнобильської катастрофи здійснюється державою з Державного бюджету шляхом виділення обсягу бюджетних призначень Міністерству соціальної політики України  за бюджетною програмою за КПКВК 250120«Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  і контролюється Рахунковою палатою проведенням аудиту.

Відтак, відсутні правові підстави для висновку про бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу суми грошової компенсації.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі  17 березня 2020 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Кузьменко Л.В.