Ухвала
 
14 травня 2020 року                                                                              
м. Київ
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча                                      ОСОБА_1 ,
судді:                                                            ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання    ОСОБА_4 ,
 
учасники судового провадження:
прокурор                                         ОСОБА_5 ,
прокурор                                         ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
 
у судовому засіданні з розгляду касаційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції (далі – прокурор), наухвалу Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року, постановлену щодо службових осіб органу досудового розслідування,
 
в с т а н о в и в:
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за  касаційною скаргою прокурора на вказане судове рішення. 
Вимогою касаційної скарги прокурора є скасування ухвали апеляційного суду, постановленої стосовно службових осіб органу досудового розслідування, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив рішення, що виходить за межі наданих йому процесуальним законом повноважень, передбачених у ст. 407 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), що на його думку є  істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
 
Оскаржена в касаційному порядку ухвала Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року постановлена в рамках апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги потерпілого на постанову старшого слідчого СВ Зарічанського ВП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_8 від 07 червня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018240010002193.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2019 року за скаргою потерпілого на ухвалу слідчого про закриття кримінального провадження – без зміни.
 
За змістом оскарженої ухвали суд апеляційної інстанції, встановивши під час судового розгляду численні грубі порушення вимог кримінального процесуального законодавства службовими особами слідчого відділу Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області та Хмельницької місцевої прокуратури, а також пряме ігнорування ними своїх посадових обов`язків, постановив довести до відома Генерального прокурора України, Голови Національної поліції України, прокурора Хмельницької області та начальника ГУНП у Хмельницькій області на вказані порушення закону з метою їх недопущення у майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних заходів.
 
Прокурор, який подав касаційну скаргу, та прокурор ОСОБА_5 , які брали участь в касаційному розгляді, підтримали касаційну скаргу та просили Суд скасувати ухвалу апеляційного суду.
 
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вислухавши думку учасників судового засідання, дійшов висновку про  необхідність передати касаційне провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду виходячи із такого.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 434-1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати.
 
Так, колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановою від 19 лютого 2019 року касаційну скаргу суддів залишено без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2018 року, якою порушено питання перед Вищою радою правосуддя про притягнення цих суддів до дисциплінарної відповідальності, – без зміни.
У цій  постанові викладено висновок про те, що апеляційний суд, постановивши таку ухвалу, в якій зазначив про незаконність повторного повернення місцевим судом обвинувального акта прокурору, що мало наслідком недотримання розумних строків судового розгляду, а безпідставне затягування або невжиття заходів щодо розгляду справи суддями, що згідно ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді, тому апеляційний суд правильно повідомив Вищу раду правосуддя про встановлені обставини, що можуть бути підставою для притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності. Також Верховний Суд погодився із рішенням апеляційного суду, вважаючи його достатньо вмотивованим й таким, що ґрунтується на даних, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та отримали належну оцінку (провадження №51-4823км18).
 
Разом з тим, постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, якою  постановлено довести до відома Генерального прокурора України про грубе порушення норм КПК України прокурором у кримінальному провадженні для вжиття заходів реагування, скасовано і провадження закрито.
В цьому випадку колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд, переглядаючи ухвалу місцевого суду у порядку апеляційної процедури, фактично встановив обставини, які свідчать про вчинення прокурором дисциплінарного проступку у спосіб, не передбачений законодавством України, а використання процесуальної можливості (застосування загальних засад кримінального провадження)  задля досягнення єдиної цілі, спрямованої виключно на притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є невиправданим.
Аналогічний висновок викладено в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2020 року за наслідками касаційного розгляду скарги судді (провадження №51-4011км19).
 
Таким чином, у Касаційному кримінальному суді склалася неоднакова практика щодо можливості винесення судами ухвал, які не вирішують справу по суті, а звертають увагу різних органів на певні порушення. У цьому такі ухвали подібні до окремих ухвал, передбачених статтею 23-2 КПК 1960 року. Колегія суддів Першої судової палати, не погоджуючись із висновками колегій суддів Другої та Третьої судових палат, вважає, що така ситуація вимагає опрацювання єдиного підходу щодо порядку та правил використання  аналогії права та застосування загальних засад кримінального провадження під час прийняття процесуальних рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, та призвело до ухвалення відмінних (протилежних) за змістом рішень по суті касаційних скарг у подібних правовідносинах, що є підставою до передачі кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
 
Керуючись ст. 434, 434-1, 434-2, 441  КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
 
Передати кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року, постановлену щодо службових осіб органу досудового розслідування, на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
 
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                             ОСОБА_3