Ухвала
04 червня 2020 року
м. Київ
справа № 475/1019/19
провадження № 61-8139ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2020 року 
та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього недієздатного сина,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовомв інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментівна утримання повнолітнього недієздатного сина.З урахуванням того, щосин потребує постійного стороннього догляду, страждає хронічним стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості з поведінковими розладами, а державна соціальна допомога є недостатньою, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 15% заробітку (доходу) щомісячно.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, позов задоволено частково, стягнуто із 
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього недієздатного сина - ОСОБА_3 аліменти у розмірі 10% заробітку (доходу), щомісячно, на період недієздатності останнього, починаючи з 22 серпня 2019 року.
 
Ухвалюючи вказані судові рішення, суди зокрема врахували, що ОСОБА_3 , 1997 року народження, є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, визнаний недієздатним за рішенням суду, а ОСОБА_2 призначено його опікуном. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років та працює майстром з ремонту, налагодження, перевірки та пуску устаткування атомних станцій на ВП «ЮУ АЕС», розмір його нарахованої заробітної плати за 2019 рік становить 
241 893, 37 грн, а пенсії 42 489,15 грн.
14 травня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області 
від 29 січня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 21 квітня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вважав, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про розгляд в порядку спрощеного позовного провадження справи, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень і передачі справи на новий розгляд.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 475/1019/19.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).
Крім того, Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків крім випадків, якщо
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.
Отже, справа № 475/1019/19 для цілей ЦПК України є малозначною в силу закону.
ОСОБА_1 вважав, що справа має суспільне значення та особливе значення для відповідача.
Натомість колегією суддів не встановлено передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначній справі № 475/1019/19, у тому числі обставин, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для ОСОБА_1 .
Сама по собі незгода відповідача із судовими рішеннями не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Таким чином справа № 475/1019/19, що є малозначною в силу закону, розглянута судами першої і апеляційної інстанції, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України колегією суддів не встановлена, а тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 
частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року в цивільній справі № 475/1019/19.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     В. В. Шипович
                   Є. В. Синельников
                                                                                                           С. Ф. Хопта