КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Справа № 761/5082/2020	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4622/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  Кондратенко О.О.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
            16 червня 2020  року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
            Головуючого - Семенюк Т.А
            Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
            при секретарі - Макаровій К.В.,
розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_1 про зняття арешту,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 7 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до п. 1.1. якого, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 916 000 грн., яку останній зобов`язався повернути до 7 жовтня 2016 року. 
7 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно п.1.1, 1.2. якого, в забезпечення виконання зобов`язань, що витікають з договору позики від 7 жовтня 2015 року, передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 ( 1/4 частина ) та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( 3/4 частини ).
У зв`язку з неналежним виконанням з боку ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань щодо повернення позики, ОСОБА_2 мав намір скористатися своїм правом про прийняття права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання зобов`язання, шляхом перереєстрації права власності на предмет іпотеки. Однак, під час здійснення підготовчих дій по перереєстрації предмета іпотеки, йому стало відомо про наявну заборону щодо відчуження та про арешт майна, вчинений постановою державного виконавця Голосіївського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 1 березня 2016 року. 
Вважає, що вищезазначений арешт повинен бути знятий, так як на час укладення договору іпотеки жодної заборони ( арешту ) щодо вищезазначеної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності, Державному реєстрі іпотек не було, а він має переважне право на одержання задоволення своїх вимог за договором позики, за рахунок предмету іпотеки.
У зв`язку із викладеним, просив суд зняти арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , накладеного постановою державного виконавця Голосіївський районний відділ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 1 березня 2016 року, в межах ВП № 50171504.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року позов задоволено.
Скасовано арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Київ, в рамках ВП № 50171504.
Стягнуто з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2  витрат по оплаті судового збору у розмірі 768  грн. 40 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в рівних долях, про що свідчить копія Свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1998 року.
13 вересня 2002 року, державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лавренюк С.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкоємцями майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочка - ОСОБА_4 , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається, в тому числі, і з: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що 18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в частині конкретизації належності розміру частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4   у розмірі 1/2 частини.
7 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до п.1 договору, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 916 000 грн. строком до 7 жовтня 2016 року з моменту отримання цих коштів. Позичальник ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання повернути кошти позикодавцю ОСОБА_2 у встановлений цим договором термін та сплачувати проценти за користування позикою в розмірі 3% щомісяця від суми заборгованості, що залишилась на день повернення позики.
7 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до п.п.1.1., 1.2 договору, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають із договору позики, укладеного 7 жовтня 2015 року між іпотекодержателем та ОСОБА_3 , за умовами якого іпотекодержатель передав ОСОБА_3 у власність грошові кошти у сумі 916 000 грн. строком до 7 жовтня 2016 року, на умовах визначених договором позики, а позичальник зобов`язався перед іпотекодержателем повернути таку ж суму грошових коштів (позику), сплатити проценти за їх користування та неустойку в розмірах, в строки та у випадках, передбачених договором позики.
В забезпечення виконання зобов`язань, вказаних в п.1.1., цього договору іпотекодавці  на умовах передбачених цим договором, передають в іпотеку належне їм на праві власності,нерухоме майно, яким є: квартира АДРЕСА_1 .
Згідно п.2.3. договору, іпотекодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо позика, проценти, неустойка, інші зобов`язання, які були забезпечені іпотекою, не будуть сплачені в строки, передбачені договором позики, а також з підстав, що передбачені ст. 12 Закону України «Про іпотеку» ( а.с.6 ).
Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки вбачається, що 7 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., внесено відомості щодо обтяження об`єкту нерухомого майна та щодо іпотеки: квартира АДРЕСА_1 .
9 листопада 2015 року Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 263 531, 30 грн. - суми боргу, 47 443, 43 грн. пені та 6 219, 49 грн. - судового збору ( а.с.35).
15 лютого 2016 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві Сперкач Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 5017150 на виконання наказу № 910/21711/15, виданого 9 листопада 2015 року Господарським судом міста Києва про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 боргу у розмірі 317 194, 22 грн. ( а.с.42-43 ).
3 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві Сперкач Я.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику: ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 348 913, 64 грн.
Як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, державним реєстратором Сперкач Я.О., ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві, 13 квітня 2016 року внесено запис про арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 ( а.с.54-55 ).
Відповідно до ст. 572 ЦПК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання ( а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку ), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави ( ст. 19 Закону України «Про заставу» ).
Згідно ч.6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону ( ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» ).
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,  що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем лише 3 березня 2016 року, що свідчить про переважне право ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 на задоволення своїх вимог, забезпечених іпотекою, так як арешт на вищезазначену квартиру в межах виконавчого провадження № 5017150 зареєстровано після державної реєстрації іпотеки.
            Доводи скаржника, що її не залучено до справи ні у якості відповідача, ні у якості третьої особи не приймаються судом до уваги, оскільки протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року Шахрайчук залучено до участі у розгляді справи  як третю особу (а.с. 100-101). Зазначення у протоколі судового засідання невірних ініціалів ОСОБА_1 як « ОСОБА_7 » не мають правового значення, оскільки саме ОСОБА_1 була залучена до участі у справі і повідомлялась судом належним чином. Зауважень на протокол судового засідання ані ОСОБА_1 , ані її представником не подавалися.
            Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не досліджено належним чином матеріали справи, а саме, що ОСОБА_1 є стягувачем за судовим наказом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 263 531, 30 грн. - суми боргу, 47 443, 43 грн. пені та 6 219, 49 грн. - судового збору з огляду на наступне.
За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку»,  іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом КМНО вчинено державну реєстрацію договору іпотеки 7 жовтня 2015 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена 3 березня 2016 року, тобто після реєстрації договору іпотеки.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
   Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
            Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року залишити без змін. 
            Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів.
 
            Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

 
Головуючий

 
Судді